Bemærkn. om Vedelspang-Stenenes Tid og de to Gnupaer. 221 



mærkers Kronologi ogsaa var 'fastsat', burde Prof. W. have vfst, 

 paa hvilke andre Mindesmærkers Kronologi den er bygget. En 

 virkelig 'Fastsættelse 1 kan kun finde Sted paa Grundlag af 

 historiske Momenter. U afg&rende Betydning er imidlertid den 

 storre eller mindre Rigtighed af * I * * 1 1 for disse Mindesmærker 

 vedtagne Kronologi ikke, thi Prof. W.'s Slutning er b) byggel 

 paa tvende, som j«*^ tror at have vist, urigtige lingvistiske 

 Forudsætninger. Fra hvilken Tid et bestemt Runemindesmærke 

 er, er et runologisk, men fra hvilken Tid en bestemt Form har 

 existeret eller kunde skrives, er ikke et specielt runologisk, 

 men et lingvistisk Sporgsmaal, ved hvis Besvarelse vi andre 

 ogsaa kan tale et Ord med. Prof. W.s Tidsbestemmelse for 

 Vedelspang -Stenene er bygget l! paa den Korudsætning, at 

 Formen baun, da den i Sverig forst findes i 'en senere Tid', 

 af Svenske i Slesvig forst kunde bruges c. 950, ikke for; 2) den 

 Forudsætning, at Formen aft, skrevet ; i en Tid, da de to Tegn 

 og Lyd endnu boldes noje ud fra hinanden', staar i Forbindelse 

 med Denasaleringen , at den betegner Denasaleringens forste 

 Stadium. Paa Grund af denne Forudsætning antager ban aaben- 

 bart, at Formen aft, aftiu kun i en meget stakket Tid kunde 

 skrives ved Siden af ellers 'rigtig' brugte a og a. Altsaa, da 

 Skovlænge -Stenen 'tilhører sidste Halvdel af det 10de Aarh.', 

 kan Vedelspang -Stenen ikke sættes længer tilbage i Tiden end 

 til Aar 950. Men aft kan. som det ovenfor er blevet forklaret. 

 meget godt være skrevet et halvt Aarh. for Denasaleringen, og 

 naar Skovlænge-Stenen, der maa tilhøre den sidste Tid for De- 

 nasaleringen, er fra Tiden imellem 950 og 965, kan Vedelspang- 

 Stenene tfodt være 30 — 40 Aar ældre 1 ). Disse lingvistiske 



1 min Anni. ansaa jeii , vildledl af Punkterne i fe-Rtfnerne hos Worm, 

 Skovlænge-Stenen for yngre end den er. og bedomte derfor S. 32 

 i en Note denne Stens a_ftiR urigtig. Hertil bemærker Prof. W., at det 

 dog ikke gaar an 'i vore Dage at anføre Worm som Kilde for Kune- 

 indskrifter; dertil er denne Kilde all for plumret*. Men hvem er da, om 

 overhovedet nogen, Skyld i, at vi, ene Prof. W. andtagen, i vore Dage 

 for denne og mange andre Indskrifter endnu maa anføre Worm som 



