992 Herman Møller. 



Forudsætninger lader Prof. W. falde tungt i den ene Vægtskaal, 

 medens han 



II i den anden Vægtskaal lægger et runologisk ."Moment, 

 der aabenbart virkelig vejer tungt. 'Indskriftens (den ældre 



Kilde? Naar forst Prof. W. s Runeværk er udkommet, skal det være mis 

 en stor Fornøjelse aldrig mere at maatte raadsporge og citere Worm og 

 Thorsen. Men eftersom hint Værk ikke foreligger, var jeg paa den ene 

 Side nodt til at anføre Stedet, hvor Skovlænge-Indskriften indtil videre 

 maatte søges : paa den anden Side kunde heller ikke jeg selv, da jeg 

 skrev min Anm. (Juli 1892), raadsporge den eneste ikke plumrede Kilde, 

 der for Ojeblikket findes, Prof. W. personlig, da han netop var paa en 

 runologisk Rejse; jeg vidste desuden ikke, om han allerede havde en 

 Tegning af Skovlænge-Stenen. Jeg troede imidlertid af Gengivelsen hos 

 Worm, om hvis Paalidelighed jeg ikke hengav mig til nogen Illusion, 

 med Sikkerhed at kunne erkende to Ting (som jeg ikke troede kunde 

 være komne ind ved en Forvanskning), der var tilstrækkelige til til- 

 nærmelsesvis at bestemme Indskriftens Tid: at den nesilig har mono- 

 fthongerede tidligere Tvelyd og at den havde punkterede eller 'stungne' 

 A-Runer (hos Worm er alle tre A-Runer stungne = g) , hvilke to Ting 

 vilde karakterisere Indskriften som omtrent samtidig med Hallestad- 

 Stenene (fra Harald Blaatands senere Regeringstid). Derfor betegnede 

 jeg Skovlænge-Stenen som 'meget yngre' end Vedelspang-Stenene (vel at 

 mærke, betragtet fra mit Standpunkt, ifølge hvilket disse er fra c. 920). 

 Prut. W. fremlagde nu i Modet den Tegning af Stenen, som er udfort 

 til hans Runeværk, ifølge hvilken den ikke har punkterede Runer. 

 Dette, konstaterer jeg, er den eneste positive Fejl , som Prof W. 

 har paa vist i min Anmeldelse. Hvis min ærede Kollega, der foi 

 min 'egen Skyld' vilde ønske, at jeg 'ikke havde skrevet denne Note paa 

 3 x /a Linjer om Skovlænge- Stenen , i November, da han havde læst mit 

 Korrekturaftryk , havde været saa venlig at gore mig opmærksom paa 

 denne Fejl, kunde jeg endnu have rettet den. Fejlen var efter Om- 

 stændighederne uundgaaelig for enhver, der ikke har Adgang til Prof. W.s 

 Tegning. Thi ogsaa naar jeg selv havde set Stenen, vilde jeg, uden at 

 kunne støtte mig til Prof. W.s Autoritet, næppe have vovet at paastaa, 

 at der paa Stenen aldrig havde været en Punktering, der i de sidste 

 200 Aar kunde være bleven utydelig. 



At der ikke findes punkterede Runer paa Skovlænge -Stenen, var 

 mig i øvrigt ikke nogen ubehagelig, men tværtimod en meaet kærkommen 

 Oplysning, da denne Omstændighed langt bedre passer til min 

 Datering af Vedel spang-Stenene. De punkterede Runer nødte 

 mig til den Antagelse, at aftiR paa Skovlænge-Stenen ikke kunde have 

 noget med Vedelspang-Stenenes aft at gore, da Stenen med de punk- 

 terede Runer ikke godt kunde være ældre end Denasaleringen. Men 

 siden den ikke har punkterede Runer, er Stenen, der, bortset fra 



