Bemcrkn om Vedelspang-Stenenea Tid <•- de i<> Goapmr. -j -j 7 



'Jeg ser derfor ingen Grund til med Wimmer al Bette den 

 anden Vedelspang-Sten (der bar ku li I bausi) lå — 20 Var 

 efter den mindre Jællinge - Sten og ikke sparere omvendt 

 ligesaa mange Aar for denne*. Hertil bemærker min a-rede 

 Kollega S. 128 19): 'Efter Prof. M.s Maade at slutte paa kunde 

 man med langt storre Rel [?) opstille følgende Sætning : paa 

 den storre Jællinge-Sten staar ligesom paa Vedelspang-Stenen 

 kulil bausi, og bægge Stene bruger urigtig a for a. Jeg ser 

 derfor ingen Grund til med Wimmer al sætte Vedelspang- 

 Stenen 30 Aar for den storre Jællinge-Sten og ikke snarere 

 samtidig med eller endogsaa nogle Aar etter denne«. Baade 

 Prof. M.s egen og min etter hans Formel dannede Slutning er 

 imidlertid lige talske.' En 'Slutning 1 var min Sætning over- 

 hovedet ikke (jeg har ikke sagt: 'altsaa er Vedelspang-Stenen 

 ældre'), som det nedenfor S. 229 tydeligere vil ses. Og at Prof. 

 W.s og min Sætning kan sammenlignes, henægter jeg absolut. 

 De kunde det kun. li naar Vedelspang - Stenen havde pus i 



desuden véd Prof. W. selv meiiet godt. at et Argument, der 

 kunde være berettiget for en m. H. t. den bestemte Lydover- 

 gang kritisk Tid. kan være fuldstændig uberettiget for en senen- 

 Tid . i dette Tilfælde Slutningen af Aarhundredet) , 2) naar 

 Vedelspang-Stenens aft, hvad Prof. \Y. selv i Festskriftet be- 

 nægter, uden videre kunde sammenstilles med den Sammen- 

 blanding af de to Tegn a og a. som vi ser paa den storre 

 Jællinge-Sten. 



Den rette Forklaring« af den mindre Jællinge-Stens bus i 



som den allerede var bekendt fra Die Runenscbrift S. 325) 

 giver Prof. W. S. 12'.» (20) f. Dette busi, erklærer han. betyder 

 'fxiasi . da Tvelyden uden Tvivl endnu var tilstede, dengang 

 Jællinge-Stenens Indskrift blev ristet". Han mener, at a er 

 blevet udeladt af Hensyn til Pladsen, og han fremlagde i .Mødet 

 den til han- Huneværk udførte Tegning af Stenen, der skulde 

 bevise dette. Om selve Stenens Betragtning muligvis hjemler 

 Prof. W.s Paastand, maa jeg lade staa hen. men Tegningen 



