Bemærko. om Vedelspang-Stenenei Tid og de i" Gnupaer. 233 



Kodex meget lel begaa <'ii Fejltagelse af 30 \ar. ja i mange 

 Tilfælde kan en Videnskabsmand være overmaade godt tilfreds 

 med Resultatet, oaar del bagefter viser sig, al den begaaede 

 Fejl ik ki- er større; og mange andre Skavanker har vore Viden- 

 skaber, uden at \i derfor opgiver del hele. For al anføre el 

 Exerapel: Muspjllihaandskriftel sættes af Piper (1882) lil 'næppe 

 længe efter 840', af mig (1886) til 'mellem 870 og 876', af 

 Køge! 1889, for her kun al aævne disse trei til 'næppe f6r 

 Var 900'. \ltsaa har mindsl én af de tre nævnte Videnskabs- 

 mænd og, hvis en af os skulde have Ilet. de to andre begaael 

 en Fejltagelse af c. 30Aar: .-kulde den sidstnævnte Videnskabs- 

 mand have Ret, vilde den førstnævnte endogsaa have begaaet 



en Fejltagelse af c. 60 Aar, og vendt. Og dog drejer del - - 



her om et Mindesmærke, hvis Sprogformer indeholder ulige 

 flere .Momenter til Bestemmelse af Tiden, og som tilhører en 

 Periode, der yder uden Sammenligning flere kronologiske Holde- 

 punkter (nemlig daterede Dokumenter), end det er Tilfælde med 

 nogen af Prof. W.s ( ikke - historiske ) 'typiske' Runemindes- 

 mærker. Skont tyve Aars Arbejde uden Tvivl har givet Prof. 

 W. en betydelig Sikkerked i Bedømmelsen, kommer hans Tids- 

 bestemmelsers tilsyneladende Sikkerhed dog tildels af, at han 

 er temmelig ene om sit Arbejde : dersom han havde flere Kon- 

 kurrenter, vilde disse uden Tvivl tildels komme til afvigende 

 kronologiske Resultater. Min ærede Kollega vil derfor, dersom 

 det engang med Sikkerhed skulde vise sig . at han har sat en 

 Runeindskrift 30 Aar for sent eller for tidligt . om ikke hos 

 sig selv, saa dog sikkert hos alle andre Videnskabsmænd med 

 Lethed opnaa Undskyldning. 



Om en ikke-historisk Runeindskrift, der af Prof. W. efter 

 rigtige Præmisser sættes til et bestemt rundt Aarstal, kan han 

 for det første paa ingen mulig Maade vide, om den ikke har 

 være! c. 2<» Aar ældre og i saa Tilfælde i sin Tid muligvis 

 har været moderne, eller c. 20 Aar yngre og i >in Tid har 

 været gammeldags. Dette ligger uundgaaelig i Sagens Natur, 



Overs, over d. K. D. Vidensk. Selsk. Forh. 1893. 16 



