246 Herman Muller 



I Vedelspang-Stenenes 'Kong Sigtrygg', bemærkede Prof. 

 W. i Festskriftet S. 35, genfinder vi naturligvis 'Adams Sige- 

 rich, hvad enten denne Fejl skyldes ham selv eller snarere en 

 Afskrivers let forklarlige Fejllæsning af e for t\ Dersom 'e for 

 f skyldtes en Afskrivers Fejllæsning, var Adam selv naturligvis 

 sagesløs, og der var, hvad dette Navn angaar, ingen Anledning 

 til Bemærkningen om , at Adam 'ikke har andet at meddele 1 

 end Navnene i 'forvansket Skikkelse'. Det er imidlertid ogsaa 

 tænkeligt, at Adam i Konsonantgrnppen gtr ikke har hørt det 

 midterste t 1 ) (e'et foran r i 'Sig-erich' vilde i saa Tilfælde være 

 en 'Svarabhakti'-Vokal, der indstillede sig i Adams Dialekt). 

 Adams ch for g maatte bedømmes som i Forlyd-). 



Den midterste af tre Konsonanter falder i de nordiske Dialekter, som be- 

 kendt, ikke sjælden bort (som i oldn. krisna ved Siden af Jcristna og 

 lign.). Sven Estridsons t i -trygg var en ren (ikke emfatisk) Tenuis. 

 Ogsaa i andre Sprog falder en ren Tenuis t mellem Konsonanter hyp- 

 pig bort. f. Ex. i Tysk hores i Stedet for 'Gedachtnis', 'håltst' meget hyppig 

 kun 'Gedåchnis', 'halst' o. s. v. I Konsonantgruppen g-tr maatte g foran 

 t blive til stemmeløs Konsonant, der af Adam kunde skrives g. 



Det er en Selvfølge, at Adam, hvor han gengav det samme Navn 

 ikke efter Horeisen men efter en skreven Kilde, maatte behandle det 

 anderledes (II 22 skriver han 'Sigtrih' efter de engelske 'Gesta Anglorum'). 

 Sagen kan imidlertid ogsaa forholde sig helt anderledes, som antydet i 

 min Anm. S. 20 Note. Det sidste Led af et Egennavn erstattes meget 

 hyppig ved et andet mere bekendt sidste Navneled , derfor linder vi i 

 udenlandske Kilder danske Konger 'Godo-fridus', 'Sigi-fridus' o. s. v. Det 

 samme sker meget almindelig i Traditionen : sikkert er dette sket med 

 Sigtryggs Navn i den danske Tradition , naar Giurths Efterfølger hos 

 P. Olsdn hedder 'Sy-wardus'. I to Versioner af samme Sagn eller af 

 samme historiske Beretning finder vi af denne Grund meget hyppig en 

 og samme Persons Navn med to forskellige sidste Navnebestanddele. 

 Vi kan derfor ingenlunde være sikre paa, at Sven Estridson virkelig har 

 sagt 'Sig-trygg'. 'Sig-war5' eller 'Si-\var5' har Sven Estridson næppe 

 sagt, da Adam i saa Tilfælde uden Tvivl havde skrevet 'Siward'. Sikkert 

 er det, at den 'Sejr- trygge' er blevet erstattet ved den 'Sejr- rige' 

 (Sige-rich), hvad enten dette skyldes tildels Sven Estridson (eller hans 

 Kilde), tildels Adam, eller udelukkende Adam. Hvis Adam har gengivet 

 'Sig-trygg', hvis sidste Led han havde Vanskelighed ved efter Hørelsen 

 at opfatte nojagtig, med 'Sige-rieh', i hvilken Form Navnet maatte være 

 mere fatteligt for hans Læsere (ligesom, af en tilsvarende Grund, Adams 

 'Sige-rich' i Olav Tryggvasons storre Saga, Kap. 60 gengives 'Sig-geirr') 

 kan han, bedømt efter Middelalderens Begreber, ikke dadles. 



