Bemærkn. om Vedelspang-Stenenes Tid og de to Gnupaer 259 



bleven overvunden og tvungen til at lade Big debe (medens 

 Gnupa I Bikkert ikke bar været døbt). Adam, der ikke kender 

 Widukind, kender dog m»k Henrik I's Tog: en dansk Biskop 1 ) 

 bar Fortalt barn (1 59), at Heinricus rex, 'cum exercitu ingressus 

 Daniam, Gorm regem primo impetu adeo perterruit, ul imperata 

 se Eacere mandåret et pacem supplex deposceret'. Som den 

 danske Kirkehistorie paa Adams Tid i Danmark fortaltes, \ar 

 altsaa Gnupa 11 glemt og Gorm selv som den samtidige danske 

 Konge traadt i lians Sted 2 ). I den T\i\l har ogsaa Sven Estrid- 

 Bdn kendt Beretningen om Henrik I's Tog i samme Form som 

 den danske Biskop og anset den for historisk, men ikke villet 

 fortælle om den tyske Konges Sejr u\er hans navnkundige For- 

 fader. Ligesom Gnupa var glemt som Henrik I's Modstander, 

 kender heller ingen dansk Kilde ham som Gorms Mod- 

 stander 3 !: ogsaa Sven Estridson har derfor rimeligvis ikke 

 kendt ham og ikke kunnet meddele noget om hans Sammen- 

 stod med Gorm, og Adam er altsaa igen undskyldt, oaar han 

 ikke meddeler. h\ad han aldrig har hørt 4 ;. 



: 'Haec omoia referente quodam episcopo* Danorum , prudenti viro. nos 

 veraciter at accepimus. sic tideliter ecclesiae nostrae tradimus'. 



-i Sml. H.Olrik S. 71. 1 min Anmeldelse JS. 2b opfattede jeg urigtigt v s 

 saaledes, som om Gnupa i t>sk Overlevering var lileven fortrængt af 

 Gorm. 



Bortset fra Hamsl'orts 'Ennigumpns', Broder til 'Giurdo', kender de 

 danske Kilder overhovedet ingen af de to Gnupaer. i 



4 ) Prof. W. bemærker S. 117 (8): Hvis Sven Estridson virkelig havde for- 

 talt ham, at Gorm havde udfort en saadan Bedrift (o: fældet Gnupa), 

 tvivler jeg nemlig ikke om, at Adam med sin bekendte Sandhedskærlig' 

 hed ganske simpelt vilde have fortiet det. Det kunde nemlig aldrig 

 falde ham ind at sige noget godt om den Gorm, som han hadede med 

 sit kristne Hjærtes hele Inderlighed. . . .' Jeg maa her igen forsvare 

 min Lidelsesfælle Adam, hvem det i Prof. W.s Foredrag gik endnu værre 

 ad over end over mig, idet han ikke alene, imjagtig ligesom jeg, har 

 gjort sig skyldig i en Ians Bække Fejl og Misforstaaelser' o. s. v. , men 

 ogsaa lians Sandhedskærlighed angribes. At min ærede Kollega, der 

 sammest. 'kender Adam saa godt', har beskæftiget Big meget med de 

 Norden vedrorende Afsnit i Adams Va'rk, vil vi gærne tro, men han 

 'kender' alligevel slet ikke den sandhedssøgende Adam, oaar han kan 



