Bemsrkn, om Vedelspang-Stenenea Tid og de to Gnupaer. 26ft 



Idel min ærede Kollega S. 122 (13) r. imødegaar de sidste 

 Ord i min anmeldelse, i hvilke jeg advarede imod 'al lægge 

 den historiske Overlevering til rette riter den for Mindes- 

 mærkerne vedtagne Kronologi 1 fnach der angenommenen Chro- 

 nologie der Denkmaler'), minder han om, at han længe fftr end 

 han havde nogen Anelse om, at de Navne der lindes paa den 

 ældre Vedelspang-Sten, den eneste \i for 1887 havde at holde 

 ns til, tilhører historisk hekendte Personer, har udtalt, 'dels 

 at Vedelspang-Stenen maatte henføres til Midten af det 10de 

 \;irh.. dels at Indskriftens hele Ivarakter viste bort fra Dan- 

 mark . men havde bestemt Tilknytning til en Række samtidige 

 svenske Runemindesmærker'. Dette er jo ikke andet, end 

 hvad jeg antydede i mine sidste Ord, at forst var Prof. W.s 

 Kronologi til, forst derefter hans historiske Fremstilling. 

 •Ikke har jeg da', siger Prof. W., 'i mindste Maade bygget 

 min Tbeori paa andet end rent objektive Grunde'. Andet har 

 jeg heller aldrig paastaaet: jeg anerkender fuldtud, at min 

 ærede Kollega har hygget sin runologiske Tbeori paa rent 

 objektive Grunde: jeg mener kun, at de objektive Grunde, som 

 hans Tidsbestemmelse er bygget paa. tildels ikke har været 

 rigtige. 'At de historiske Kendsgerninger langt senere paa 

 overraskende Maade bekræftede mine Antagelser baade med 

 Hensyn til Mindesmærkets Alder i?i og dets Nationalitet [takket 

 være Adam!|, har naturligvis kun kunnet glæde mig. Og jeg 

 har ikke i den Anledning behøvet, som Prof. M. siger, "at 



døtre Ira Sønderjylland — fra forst af sivet Stodet til de vældige 

 Kampe ...'.'' Hertil bemærkede jeg i min Anmeldelse: i Stedet for den 

 ædle 'Kappestrid 1 \Y. S. 34) bavde det vel snarere været et dødeligt 

 Had , der besjælede de to Dronninger mod hinanden og ansporede dem 

 til Bedrifter'. Jeg troede fuldstændig at opfatte Sagen i Prof. W.s Aand, 

 naar jeg lu-tegnede denne hypothetiske Kappestrid, som jeg ikke tror 

 paa, som ædel, og jeg ved ikke, hvad Prof.W. saglig har at indvende 

 mod mit Adjektiv, om han muligvis vilde have Kappestriden opfattet 

 som uædel. Dersom jeg med det 'lille Ord', som Prof. W. siger, 'helt 

 forandrer' hans Mening, er det i al Fald sket i god Tro fra min Side 



Overs, over d. K. D. Vidensk. Selsk. Forh. 1893. 18 



