\fsluttende Bemærkninger om Vedelspang-Stenenea T1<J. 277 



dette som en Sejr for min videnskabelige Methode. Men det 

 Følger afsig selv, al den ndjagtige Tidsbestemmelse (omtr. 

 950) kun hvilede paa el Skou, og al del eneste, jeg trode mig 

 istand til al bevise \c<l Hjælp af Sprog- og Runeformer, var, 

 at Mindesmærket maatte tilhøre sidste Halvdel af 10de 

 \arli. Havde derfor de historiske Kendsgærninger, som den 

 nyfundne Sten aabenbarede for os, vist, at den ældre Sten 

 snarere maatte henføres til Aar 980 eller endog til Aar looo 

 end til Aar 950, vilde jeg ikke være istand til herimod at anføre 

 afgorende runologiske eller sproglige Grunde. Den Grænse, 

 inden for hvilken jeg rent theoretisk bevægede mig med Hensyn 

 til Vedelspang -Stenenes Tid, faldt altsaa mellem 950 — 1000. 

 Den Fejl, jeg var udsat for at begaa ved med et rundt Tal at 

 sætte dem til Aar 950. og som jeg naturligvis var mig fuldt 

 bevidst, var saaledes i værste Tilfælde endogsaa 20 Aar mere 

 end Prof. M.s 30 Aar. Men at vi maa bevæge os inden for 

 denne Grænse, saa at Vedelspang -Stenene hverken kunne 

 sættes til Tiden efter Aar 1000 eller til Tiden for Aar 950, viser 

 Sammenligningen mellem disse Monumenter og hele den øvrige 

 store Masse af Runestene fra 10de og Begyndelsen af Ilte Aarh. 

 efter min Overbevisning med fuldkommen Sikkerhed. Heri 

 ligger altsaa Prof. M.s store og jeg maa tilstaa for 

 mig ubegribelige Fejltagelse, at han har ment lige 

 saa godt at kunne rykke min Tidsgrænse 950 opad 

 som nedad. 



For at naa saa langt tilbage i Tiden som til Aar 950 har 

 jeg i mit Festskrift fremhævet, at den tidlige Brug af a i aft 

 mulig kunde skyldes en uklar Lydopfattelse hos Runeristeren, 

 saa at han i dette Ord tidligere end i andre havde sammen- 

 blandet Tegnene for a og a. Men jeg har rigtignok ikke ved 

 denne Ytring tænkt mig Muligheden af, at aft virkelig var 

 udtalt med Nasal. Det Bevis, som Prof. M. har søgt at føre 

 herfor, blandt andet ved Hjælp af Helmholtz' «Lehre von den 

 Tonempfindungen«, staar helt og holdent for min lærde Mod- 



19* 



