Afsluttende Bemærkninger om Vedelspang-Stenenes Tid 281 



4»ni danske Mænd, der faldl i Slagel paa Fyrigvoldene. Denne 

 B givenhed henfører IV \. Munch med Tvivl til Aar 985; nu-n 

 den har rimeligvis fundet Sled el Par Aar tidligere. I hverl 

 Fald ere Ballestad-Stenene omtrent samtidige med, vistnok oogle 

 faa Aar yngre end den storre Jællinge-Sten. Nu flnde vi 

 imidlertid paa Bållestad- Stenene a og a oojagtig adskilte efter 

 den gamle Hegel, idet a bruges i a^skautr, asbiun 

 to Gange i a (Forholdsord). En Undtagelse fra Reglen danner 

 kun ask il; men denne Undtagelse er renl tilsyneladende, da 

 den skyldes en forandret l <ltale af .Navnet. Endelig har den 

 ene Sten i Navneform stata. hvormed det forholder >ii r paa 

 -anilin- Maade som med den stdrre Jællinge- Stens kristn^, 

 Former, som jeir udførlig har omtalt i "Die Runenschrift* 

 S JJ t. I alle andre Tilfælde bruge Bållestad- Stenene lige 

 .sia korrekt a. Ber er altsaa (omkring Aar 985) ikke 

 en eneste virkelig Afvigelse fra il en gamle Reg 

 Og du den stdrre Jællinge-Sten, som i tre Tilfælde bruger a. 

 men ellers overalt rigtig har a! De tre Ord med a ere baurui. 

 sai: og kristna. Den sidste Form. der maa bedommes 

 anderledes end de andre, har jeg nylig omtalt. Angaaende For- 

 klaringen af 1> au ru i nærede jeg endnu i "Die Runenschrift 

 v 328 stor Tvivl: men den fortsatte stadige Beskæftigelse 

 med disse Mindesmærker i de syv Aar. der ere forløbne siden 

 Udgivelsen af dette Værk, har naturligvis klaret forskellige 

 Vanskeligheder for mig, og jeg trøster mig til nu sikkert at 

 kunne paavise, at au i baurui netop er Betegnelse for den 

 N T æselyd, med hvilken Selvlyden er bleven udtalt. Kun i den 

 stdrre Jællinge-Stens mik. hvor a betegner det lange æ, finder 

 - en Sammenblanding af Tegnene a og a. der ganske stemmer 

 med Brugen af a for a i aft. aftiR paa de to Vedelspang- 

 Stene og paa Skovlænge - Stenen , hvor a er Tegn for k(»rt ce. 

 Angaaende Nasaleringens Brug i de to Bidste Aartier af det 

 10de Aarh. svæver Prof M. altsaa i en fuldstændig Vildfarelse. 



