284 1- ' A Wimmer: Afsl. Bemærkn. om Vedelspang-Stenenes Tid. 



Naar jeg hertil fqjer, at Sammenligningen selvfølgelig ikke 

 har indskrænket sig til de nævnte to Stene, men at alle øvrige 

 bevarede Monumenter fra 10de og Begyndelsen af Ilte Aarh. 

 ere dragne med ind i Undersøgelsen, tror jeg at have anført 

 saa fyldestgørende Grunde, som det overhovedet er muligt, for 

 at henfore Hållestad- og Skov længe-Stenen til samme Tid. for 

 Skovlænge-Stenens Vedkommende altsaa netop den Periode, som 

 Prof. M. ifølge sin Methode ansaa for »fuldstændig ude- 

 lukket". Ved med et rundt Tal at sætte denne Sten til c. 950 

 har Prof. M. begaaet en Fejl paa mindst 30 Aar, — netop den 

 samme Fejl, som han efter min Mening har gjort sig skyldig i 

 ved Fastsættelsen af Vedelspang-Stenenes Tid. 



Fra mit Standpunkt maa jeg derfor anse den Methode. som 

 Prof. M. følger ved Bedømmelsen af Rimemindesmærkerne og 

 deres Tid, for saare mangelfuld, hvorfor jeg ogsaa i hele 

 Prof. M.s Afhandling i høj Grad har savnet den Nøjagtighed og 

 Grundighed, som jeg ellers plejer at glæde mig over i hans 

 Arbejder. .Min ærede Kollega har nden Tvivl her indladt sig 

 paa et Æmne. til hvis alsidige og omhyggelige Behandling han 

 har manglet de nødvendige Forudsætninger. Den vigtigste af 

 disse Forudsætninger er selvfølgelig indgaaende Kendskab til de 

 Mindesmærker, hvis Tid man vil bestemme, og til alle sam- 

 tidige Mindesmærker af lignende Art. 



Jeg foler mig ikke fristet til at imødegaa Prof. M.s mange 

 andre Bemærkninger, der for mig ere nden al Betydning for 

 Sporgsmaalet om Vedelspang-Stenenes Tid. Idet jeg med Hen- 

 syn til dette Sporgsmaal fastholder hvert Ord i min første Ar- 

 tikel, gentager jeg af fuldeste Overbevisning den Sætning, som 

 jeg der har udtalt, at Vedel spang-S tenen es Sprog og 

 Skrift uedlægger deres suveræne Veto mod Prof. M.s 

 Tidsbestemmelse og følgelig ogsaa mod hans derpaa hyg- 

 gede historiske Slutninger, idet Sammenligningen med alle andre 

 kendte Rimemindesmærker forbyder at sætte nogen af disse 

 Stene længer tilbaae i Tiden end til Aar 950. 



