34.4. Julius Thomsen. 



Brintens Atomvægt beregnes, naar der for klorets og Kvælstoffets 

 Atomvægte indføres de af Stås med stor Nøjagtighed bestemte 

 Værdier, og Undersøgelsen kommer saaledes ligefrem til at slutte 

 sig til Stas's Arbejder over Klor og Kvælstof. Metoden kan i 

 faa Træk beskrives saaledes: Til en vejet Vandmængde ledes 

 ren og tør Klorbrintelnft ; Vægtforøgelsen giver da Vægten af 

 den optagne Klorbrinte ; dernæst tilledes ren og tør Ammoniak- 

 luft til nøjagtig Mætning af den optagne Klorbrinte, og Vægt- 

 forøgelsen bestemmes; Forholdet imellem de tvende Vægtfor- 

 øgelser er da den søgte Størrelse. Hvorledes Undersøgelsen i 

 dens Enkeltheder blev gennemført , fremgaar af den nedenfor 

 givne Beskrivelse. 



Bestemmelse af Forholdet imellem klorbrintens og Ammoniakkens 



Molekularvægt. 



Absorption sapparatet bestod af en lille Kolbe af tyndt Glas 

 forsynet med en tætsluttende Prop, i hvilken to snævre Glasrør 

 vare anbragte: det ene, som forneden var udtrukket til meget 

 ringe Tykkelse førte næsten ned til Bunden af Karret og tjente 

 som Tilledningsrør for Luftarterne ; det andet var et kort Rør 

 med Klorkalcium, bestemt til at forhindre Tabet af Vanddampe; 

 det var lukket med en Prop, igennem hvilken var anbragt et 

 ganske kort Glasrør, som forneden kun havde en yderst ringe 

 Aabning. Begge Propperne vare beskyttede mod Luften, idet 

 de vare dækkede af et i smeltet Tilstand paaført Overtræk af 

 en Lak, fremstillet ved Sammensmeltning af Rav og Voks, og 

 som dannede en blank ikke hygroskopisk Overflade. Naar 

 Karret henstod før eller efter Vejningen, bleve Mundingerne af 

 Rørene lukkede med smaa Korkpropper. 



Der blev benyttet to Størrelser af Absorptionskar; i den 

 første Forsøgsrække var Karrenes Indhold c. 125 , i den anden 

 Forsøgsrække c. 270 Kubikcentimeter. Vandmængden udgjorde 

 i første Tilfælde c. 100 Gram, i det andet 200—240 Gram. 



