Bemærkn. til Prof. Wimmers Afglattende Bemærkninger. L .',~:\ 



og uigendrivelig! denne Sætning: <>m en ikke-historisk Rune- 

 indskrift, der af Prof. W efter rigtige Præmisser Bættes iil el 

 bestemt rundl Marstal, kan han for del forste paa ingen mulig 

 Maade vide, om den ikke har værel c. 20 \ar ældre og i saa 

 Tilfælde i sin Tid muligvis har værel moderne, eller c. 2(> Aar 

 yngre og i sin Tid har værel gammeldags [jeg siger her 20, 

 ikke 30 Aar]. Dette Ligger uundgaaelig i Sagens Natur.' Det 

 følger nemlig af den menneskelige Levealder: om en Runerister, 

 der kan være født c. 910, har ristet en bestemt Runeindskrift 

 c. 930 som ung Mand paa 20, eller c. 950 som Mand paa iO, 

 eller c. 970 som aldre Mand paa 60 Aar, kan, hvis ikke histo- 

 riske Momenter træder til, ikke ses. At sætte et Mindesmærke 

 til c. 950 i sans plirase) maa altsaa betyde saa meget som at 

 sætte det til Tiden fra c. 930 — 5)70 [eller endogsaa til Tiden 

 fra c. 925 — 975, som Prof. W. nu S. 277 sa'tter Vedelspang- 

 Stenene til c. 950 — 1000). For det andet, siger jeg S. 234, at 

 alle Filologer, altsaa ogsaa Prof. W., baade kan begaa Fejl og 

 virkelig begaar Fejl. (Her taler jeg om Fejl i Regningen, i 

 Præmisserne, ikke om hin unndgaaelige mulige Fejltagelse, 

 der, som jeg S. 234 øverst erklærer, slet ikke kan regnes som 

 Fejl.) Denne almengyldige Sandhed forleder mig nu ikke til en 

 Slutning som den, min ærede Kollega tillægger mig, men jeg 

 siger: «At Prof. W. s Resultat m. H. t. Vedelspang-Stenenes Tid 

 beror paa en lingvistisk Fejl i Regningen, har jeg ovenfor søgt 

 at paavise. Lad os antage, at Prof. \V. uden sin efter min 

 Mening urigtige Forudsætning (eller ogsaa hvis Indskrifterne, 

 ristede af de samme Mænd, hverken indeholdt Formen aft 

 eller baun) vilde have sat Stenene til c. 940, saa kan Ind- 

 skrifterne i Virkeligheden have været fra c. 920: de kan være 

 ristede af yngre Mænd , der efter Olavs Tog var fødte i Dan- 

 mark, og kan i sin Tid have haft en moderne Karakter." 



Dette er, som enhver ser, noget helt andet, end hvad 

 Prof. W. lader mig sige. Hvis min ærede Kollega vilde gen- 

 drive det, gaves der to Neje. Enten maatte han bevise, at 



