374 Herman Møller. 



den efter min Mening i hans Regning begaaede Fejl ikke er 

 tilstede. Dette har han ikke gjort. Om baun siger han ikke 

 et Ord: han anerkender altsaa vel stiltiende Rigtigheden af 

 mine Bemærkninger. Om aft s. nedenfor. Eller han maatte 

 erklære, at han, hvis Vedelspang -Stenene hverken havde haft 

 Formen aft eller baun, dog ikke, som jeg (exempelvis) antog, 

 vilde have sat dem til c. 940, men at han alligevel, ligesom 

 oprindelig, vilde have sat dem til c. 950 (sans phrase), eller han 

 maatte sige, til hvilket andet rundt Aarstal han saa rimeligvis 

 vilde have henført dem. Sætte dem, uden aft og paun, til 

 'tidligst 950', vilde han ikke have kunnet, da han i Fore- 

 draget siger, at den nyfundne Vedelspang-Sten 'netop paa Grund 

 af a i aft* umulig kan sættes længer tilbage i Tiden end til 

 Aar 950. IN aar jeg anf. St. S. 234 tilfojer: 'Den Fejl i Regningen, 

 som jeg tror, Prof. W. har begaaet, behover altsaa i Virkelig- 

 heden ikke at være større end c. 10 Aar', saa gjorde jeg det, 

 idet jeg af hans forskellige Standpunkter med Flid valgte det 

 oprindelige , hvor den begaaede Fejl efter min Mening er 

 mindst. 



I Prof. W.s Bog Die Runenschrift, Berlin 1887, savnes 

 Vedelspang -Stenen i Fortegnelsen S. 304 , hvor Glavendrup- 

 Stenen og Tryggevælde -Stenen sættes til c. 900, den mindre 

 Jællinge-Sten til c. 930, den større Jællinge-Steu til c. 980, 

 Danevirke-Stenen til c. 1000. 1 Festskriftet 1892 S. 34 siger 

 Prof. W. : »Den Tidsbestemmelse, som jeg tidligere alene ved 

 Hjælp af Rune- og Sprogformer har fastsat for Vedelspang- 

 Stenen l, Midten af det 10de Aarh. , passer paa dem bægge». 

 Her siges ikke, at 'Midten af det 10de Aarh/ skulde forstaas som 

 'tidligst 950' (Afsl. Bem. S. 275); og at min ærede Kollega i det 

 følgende Aar 1893 vilde opfatte Sagen saaledes, kunde derfor, 

 da jeg i Juli 1892 skrev min Anmeldelse af Festskriftet, slet 

 ikke være mig bekendt. 1 Foredraget S. 127, hvor Prof. W. 

 fremsætter sine tidligere Overvejelser, siger han: »Medens saa- 

 ledes baade a i aft og baun hver for sig kunde indeholde en 



