370 Herman Møller. 



sproglige Grunde«. [? I Foredraget sagde Prof. W. jo dog, at 

 Indskriftens hele Karakter og dens lUineformer 'afgjort' talte 

 imod at sætte Vedelspang-Stenen langt ned i sidste Halvdel af 

 Aarlmndredet. Min ærede Kollega vilde altsaa uden Tvivl lige 

 saa godt have været i Stand til at anføre 'afgørende' Grunde 

 herimod og lade den ældre Vedelspang-Indskrifts hele Karakter 

 og dens Runeformer nedlægge deres suveræne Veto' mod en 

 saadan Tidsbestemmelse, som han nu, hvor de historiske Kends- 

 gerninger (hvad jeg har paavist og Prof. W. ikke har gendrevet) 

 paa tiet bestemteste viser, at Yedelspang-Stenene maa henføres 

 til Aarhundredets forste Halvdel, er i Stand til herimod at an- 

 føre afgørende' runologiske og sproglige Grunde.] «Den Grænse, 

 inden for hvilken jeg rent theoretisk bevægede mig med Hensyn 

 til Vedelspang- Stenenes Tid, faldt altsaa mellem 950 — 1000. 

 Den Fejl, jeg var udsat for at begaa ved med et rundt Tal at 

 sætte dem til Aar 950. og som jeg naturligvis var mig fuldt 

 bevidst, var saaledes i værste Tilfælde endogsaa 20 Aar mere 

 end Prof. M.s 30 Aar». [! Min ærede Kollega har glemt, at de 

 Mindesmærker, som det drejer sig om, jo hørte til de 'typiske', 

 ved hvilke der ikke kunde «være Tale om at bevæge sig inden 

 for saa vide Grænser«.] 1 Slutningen af Afsnittet siger Prof. W., 

 at min store og for barn ubegribelige Fejltagelse ligger i, at 

 jeg 'bar ment lige saa godt at kunne rykke hans Tidsgrænse 

 950 opad som nedad'. 



Da jeg skrev min Anmeldelse var, som \i har set, i de 

 Værker, der forelaa mig ('Runeskriftens Oprindelse', 'Die Runen- 

 schrift', Festskriftet), Tidsbestemmelsen for Vedelspang-Stenene, 

 'Midten af det 10de Aarb.', som en Tidsgrænse endnu slet 

 ikke sat. Her kunde der altsaa ikke være Tale om en saadan 

 'Fejltagelse'. At jeg senere i mine 'Bemærkninger' skulde have 

 overset, at min ærede Kollega nu erklærer, at Vedelspang- 

 Stenene 'netop paa Grund af a i aft umulig kan sættes længer 

 tilbage i Tiden end til Aar 950', kan der beller ikke være Tale 

 om: hin Sætning forekommer hos mig i min sproglige Del fra 



