Bemsrkn. til Prof. Win ra afsluttende Bemærkninger. 379 



Bamme --om han i Festskriftet overfor Bugge bavde betegne! 

 Bom utilladeligt, nemlig uden videre al sammenstille Vedelspang- 

 Stenenes all med den 'Sammenblanding af de to Runetegn', 

 der \is»T sii^ 'jævnlig paa Mindesmærkerne fra Bidste Balvdel 

 af ^århundredet 1 . Derpaa beviste jeg i mine 'Bemærkninger 1 , 

 at del Standpunkt, sum min ærede Kollega du indtager overfor 

 mig, di: lians i Foredraget S. 128 udtalte 'netop paa Grund af 

 a at' ai'i umulig længer tilbage i Tiden end til Var i).")!)', ikke 

 kan forenes med hans i Festskriftet givne Forklaring al' Formen 

 al'i paa Vedelspang -Stenene, og jeg erklærede s. 21."). at jeg 

 ikke kunde se andel, end al Prof. W. enten, hvis han \ilde 

 fastholde sin Forklaring al' aft, maatte tage sit 'umulig' tilbage, 

 eller, hvis han \ilde fastholde sit 'umulig 1 , maatte antage, al 

 Lydene a og a var faldne sammen og de in Tegn paa Vedel- 

 spang-Stenene undtagen i aft brugtes historisk. . . . eller, 

 han maatte 'vise os, hvad jeg t'oi'ga'vcs ventede at hore, i hans 

 Foredrag^ paa hvad Maade hans Forklaring al' alt og hans paa 

 Grund af denne Form udtalte n mulig kan forenes'. 



Hvad gor nu Prof. W.? Ingen af Delene. Vise os, paa 

 hvad Maade hans Forklaring i Festskriftet og hans 'netop paa 

 Grund af a i aft umulig' er forenelige, kan han ikke: det 

 skal han nok lade være, og dette vil han ogsaa nok selv 

 erkende, naar han engang virkelig gaar til Bnnds i Sagen, men 

 han har aahenbart endnu ikke erkendt, at han vil forene ufor- 

 enelige Ting. Jeg skal derfor tillade mig at paavise dette nær- 

 mere. Sin Forklaring af Formen aft gaar han i sine 'Afslut- 

 tende Bemærkninger 1 S. 277 igen, ligesom i Foredraget S. 127, 

 meget let hen over. Hvad han med sin Forklaring i Grunden 

 har ment. naar den ikke skal være i .Modstrid med hans senere 

 Slutning, faar vi paa dette Sled, hvor man skulde vente det, 

 ikke at vide. Men heldigvis erfarer vi det fire Sider senere, 

 idel han S. 281, hvor der er Tale om andre Hnnemindesmærker, 

 i Forbigaaende siger, at a i alt paa \ edelspang- Stenene «er 

 Tegn for kort «•». Altsaa den Lvd, «som Hnneristerne har haft 



