Bemærkn. til Prof. Wlminers afsluttende Bemærkninger :','.).'> 



ii \i derfor skal have Tiltro iil Rigtigheden af alle lians andre runde Tal, 

 saa er dette dog for megei forlangt, Thi da den Kong Sven, der nævnes 

 paa Danevirke - Stenen og hvis Hjemfælle var dragen vestpaa, af historiske 

 Grunde kim kunde være Sven Tjugeskæg, hverken Knud den stores Son 

 Sven eller Sven Estridson eller Sven Grade, saa kunde Danevirke - Stenen 

 uden Btor Fare, ogsaa uden runologiske Kundskaber, med el rundl Tal sættes 

 iil c. 1000.) Om den mindre Jællinge-Sten, der formodentlig er fra 935, 

 siger Prof. W. smst. : Jeg har "altid værel i Tvivl om, hvor vidl jeg skulde 

 vælge c. 930 eller c 940; él af disse Tal maatte jeg nemlig vælge, naar jeg 

 vilde holde mig til runde Tal«. Al gdre en Undtagelse fra denne Regel for 

 Hållestad-Stenehes Skyld, som Prof. W. gor del iil Ugunst for min, var der 



saa Udi Anledning iil som vel ligt: iil 'c. 985' kan dog kun sættes, hvad 



der ogsaa kan have værel nogel yngre end 985 eller hvad der kan være 

 skel f.Ex. mellem 981—989; derimod hvad der senesl kan være skel 985, 

 men »rimeligvis*, som Prof. W. selv siger S. 281, har »fundel sted et Par 

 Aar tidligere«, Og Ogsaa kan være sket noget for 980, plejer man ellers al 

 sætte iil c, 980. Jeg har i mine Præmisser intetsteds, som Prof. W. nu gor, 

 regn el Hållestad- Stenene som værende fra c, 985, men har anset dem for 

 ældre, da jeg anser det for megei sandsynligt, at slaget paa Fyrisvoldene 

 har fundet Sled for 980 (derfor har jeg i Noten S. 222 betegnet Hallestad- 

 Stenene som værende 'fra Harald Blaatands senere Regeringstid', ikke 'sidste'). 

 Retfærdigheden Inder altsaa, at der i Stedet for Prof. W.s 'c. 985' i hans 

 Polemik mod mig overalt indsættes c. 980: dermed vilde hans Hovedtrumf 

 gaa tabt. Ved al min ærede kollega i Modstrid med sine egne Prineiper har 

 sal Hållestad-Stenene til 'c. 985', er det lykkedes ham at faa et Resultat ud, 

 som jeg havde betegnet som 'fuldstændig udelukket': jeg havde nemlig, 

 netop med Hensyn Iil Hallestad-Stenene og Sjorup-Stenen , ikke udelukket 

 9S0, kun 981 — 1000. Hvor han animer mine tre Sætninger (S. 279), tillader 

 Prof. W. sig at udhæve Ordene 'maa jeg i det mindste betragte Aarhundredets 

 to sidste Aartier som fuldstændig udelukkede', uden at tilføje, at det ikke er 

 mig, der har udhævet dem, og S. 284 henfører ban triumferende Skovlænge- 

 Stenen til samme Tid som Hallestad-Stenene, for Skovlænge-Stenen 'altsaa 

 netop den Periode, som Prof. M. ifølge sin Methode ansaa for »fuldstændig 

 udelukket"' (saaledes udhævet af Prof. W.), medens dette sidste i Virkelig- 

 heden slet ikke er sket ifølge min Methode, men (vel at mærke under den 

 Forudsætning, al Skovlænge -Stenen havde bevaret Nasaleringen) som Folge 

 af, hvad Prof. W. selv havde lært os i 'Die Runenschrift' S. 320—323: naar 

 jeg skrev, at jeg maatte betragte Aarhundredets to sidste Aartier som fuld- 

 stændig udelukkede (3 Stedet for at betegne det som meget usandsyn- 

 ligt, at Skovlænge - Stenen skulde være yngre end Hallestad- Stenene fra 

 c. 980), saa var del fra min Side, hvad jeg uden videre indrommer, kun 

 et før stærkt Udtryk, der strider mod mine egne Anskuelser om Lyd- 

 overgange. 



Hvorledes beviser Prof. W. da, at Skovlænge - Stenen maa henføres til 

 -amme lid som HåUestad-Stenene? Idet han søger at paavise Tilknytnings- 

 punkter imellem Skovhenge- Stenen og den ene Hallestad -Sten (den tredie), 

 der hverken har a for a (eller a for a) eller stungne k- Runer. Antaget, al 



