Bestemmelse af Varmegrader i absolut Maal. 

 Af L. Lorenz. 



x!ji af den nyere Tids vii,'tigste Midler til uafliængig af alle 

 fysiske Hypotheser at opklare Forbindelsen imellem de for- 

 skjellige Kræfter er Bestemmelsen af de af disse Kræfter af- 

 hængige Størrelser ved samme absolute Enheder, men medens 

 det absolute JMaal er gjennemført i Læren om Magnetisme og 

 Elektricitet, saa har hidtil Varmegraden kun været bestemt 

 paa en vilkaarlig Maade, og herved er saa at sige Traaden, som 

 forbinder Varmen med de øvrige fysiske Kræfter, overskaareo. 

 Det er derfor Hensigten med nærværende Undersøgelse ad ren 

 empirisk Vej at begrunde en DeGnilion af den absolute Varme- 

 grad og at vise dennes Anvendelse til nærmere at belyse det 

 Slægtskab, hvori Varme og Elektricitet staae til hinanden. 



De af Gauss og Weber indførte absolute Enheder, som 

 ogsaa skulle benyttes i det følgende, ere Millimeteren som 

 Længdeenhed, Sekundet somTidsenhed og Milligrammet 

 som Masse enhed. Med disse Enheder er som bekjendt den 

 elektromagnetiske Enhed for Strømstyrke defineret som 

 Styrken af den Strøm, der, omkredsende Fladeenheden, virker 

 paa en Magnetpol som en uendelig lille Magnet, hvis Moment 

 er 1. Weber har endvidere som Enhed for Elektricitets- 

 mængde valgt Mængden af positiv Elektricitet, som i Tids- 

 enheden bevæges i positiv Retning i en elektrisk Strøm, hvis 

 Styrke er Enheden, hvorved da er forudsat, at der samtidig 



Overs, over d. K. 0. Vidensk. Selsk. Forh. 1872. 1 



