■^ 15 ^ 



Selvfølgelig tager Forfatteren ogsaa særskilt IJensyn lil de 

 Forsøg, der i don sidste Tid udenlands ere gjorte for at vise, 

 al »Heimskringla« ikke fuldstændig eV Snorres Værk, men at 

 baade mindre og større Partier deraf, navnlig henimod Slut- 

 ningen, ere af senere Oprindelse. IMed Styrke træder han op 

 herimod, og hans Resultat falder nideles sammen med den 

 første store Kjender, Arnæ Magnæi lidet bekjendte Dom om 

 »Heimskringla« : »oli bokin mun at visu vera opus Snorra«. 



Det maa naturligvis underliden være Tilfælde ved de mang- 

 foldige Enkeltheder — ligesom ved selve Undersøgelserne — , 

 at der forekommer enkelte mindre Fejl og Uagtsomheder. Naar 

 vi indskrænke os lil her at fremhæve den ene Mangel, at det 

 er noget knapt med Henvisninger (som f. Ex. hvor den »Op- 

 landske Kronike« indføres, der kun er lidet bekjendt, — hvor 

 Brjåns Saga uden videre nævnes, som dog vil være de ullerflcste 

 aldeles ubekjendt, — hvor Arngrimr Jonsson omtales, — og 

 der er Manglen af Henvisning noget indgribende, eftersom 

 Sagen i det hele ganske vist ikke forholder sig som forudsat af 

 Forfatteren , — og ligeledes føles denne Mangel ved de tvende 

 i Spidsen satte Ytringer af P. A. Munch, eftersom disse ikke 

 stemme med andre, fra 1853, af ham, o. s. v.), saa er det især 

 fordi vi haabe, at det her omhandlede Arbejde snart maa fore- 

 ligge Offentligheden trykt, og da maatte ønske den nævnte 

 Mangel afhjulpet. 



Vi lillade os nemlig at indstille, ikke alene at denne for- 

 trinlige Besvarelse af det udsatte Prisspørgsmaal belønnes med 

 Selskabets Guldmedaille, men ogsaa at den udgives paa Sel- 

 skabels Bekostning, eller optages, hvis Forfatteren maatte fore- 

 trække dette, i Selskabets Skrifter. 



Kjobenliavn den 22de Januar 1S72. 

 K. Gislason. Svend Grundtvig. P. G. Thorsen, 



Affatter. 



