gaaer den samme Mængde negativ Elektricitet I modsat Ret- 

 ning. Vi ville imidlertid i det følgende, hvad der vistnok ogsaa 

 nu er bleven det sædvanligste, som Enhed for Elektricitets- 

 mængde betragte den uden fJensyn til Fortegnet tagne Sum af 

 de to i modsatte Retninger gaaendc positive og negative Elek- 

 tricitetsmængder, som i Tidsenheden gaae igjennem en Ledning, 

 hvori Strømstyrken er 1. 



Den absolute Varmeenhed er bestemt som den med den 

 absolute Arbejdsenhed ækvivalente Varmemængde. Vil man nu 

 definere en Varmegrad som den Temperaturforøgelse en ab- 

 solut Varmeenhed frembringer ved at meddeles til Masse- 

 enheden af Vand, saa er endnu Varmegraden dog kun vilkaarlig 

 bestemt, da den er afhængig åf det valgte Stofs, Vandets, 

 fysiske Natur. Vælger man derimod istedenfor en vis Masse 

 Vand et vist Antal Atomer af et Grundstof, saa vil ifølge 

 Dulong og Petit' s Lov den Opvarming, en given Varme- 

 mængde frembringer i disse, være uafhængig af Stoffets Natur, 

 og der bliver da kun tilbage, nærmere at fastsætte det Antal 

 Atopier, som bør vælges. 



Den nævnte Lov gjælder vel ikke ganske nøjagtig for de 

 faste Grundstoffers Vedkommende, men Afvigelserne have dog 

 fundet en naturlig Forklaring deri , at Varmen her ikke alene 

 bliver anvendt til Opvarming, men ogsaa til at udføre et indre 

 molekulært Arbejde. Derimod er Loven vistnok nøjagtig gjæl- 

 dende for alle de Luftarter, hvor man kan antage, at intet 

 af den meddelte Varme medgaaer til indre Arbejde. Varmetab 

 til ydre Arbejde kan undgaaes ved at opvarme Luften ved et 

 konstant Rumfang. 



Ifølge Regnault er ved konstant Tryk Varmefylden 

 for Kvælstof, Ilt, Brint 



0,24380, 0,21751, 3,40900. 

 Der udfordres altsaa til under konstant Tryk at opvarme 

 14n.er Fivælstof, IG'"«"- Ilt, I'"«' Brint 

 3,41320, 3,48016, 3,40900 



