her nødvendigt at vælge en bestemt Typus eller Norm for 

 Elektrolysen. 



Som saadan betragter jeg Elektrolysen af de efter Formlen 

 RCl(Br, I] sammensatte Stoffer, dels fordi der ber udskilles 

 lige mange Grundstofatomer ved begge Elektroder, dels ogsaa 

 fordi vi her have det største Antal Grundstofatomer, som ved 

 samme Elektricitetsmængde kan udskilles af nogen Elektrolyt. 

 Alle Afvigelser fra den antagne Norm maa da betragtes som 

 fremkomne ved sekundære Virkninger af de kemiske Kræfter. 

 Medens altsaa for Exempel Elektrolysen af stærk Saltsyre be- 

 tragtes som normal , bliver Vandets Adskillelse en Afvigelse, 

 som man maaskee kunde forklare ved at antage, at to Atomer 

 Ilt i Luftform forene sig til et Dobbeltatom. 



I et Voltameter udvikles i Tidsenheden af en elektrisk Strøm 

 med Enhed af Strømstyrke ^geo"^' Brint *). Den samme Strøm 

 vil af stærk Saltsyre udskille ' samme Vægt Brint og lige saa 

 mange Atomer Chlor, altsaa ved begge Elektroder lige saa 

 mange Grundstofatomer. som der Ondes i V480"'*' Brint. Til at 

 opvarme det samme Antal Atomer 1 C° ved konstant Rumfang 

 udkræves ifølge det ovenfor fundne 



^4^ A = 0,005075 ^ = 216 . 10^ abs. Enh. 

 480 



Vi kunne nu definere en Varmegrad i absolut Maal ved 

 den Temperaturforøgelse, som A rbejdsen heden ved 

 fuldstændig og udelukkende at forvandles til Varme frem- 

 bringer i det samme Antal Grundstofatomer, som 

 E lek tricite tseu hed en normalt udskiller af en Elek- 

 trolyt. 



Denne Temperaturforøgelse er ifølge ovenstaaende 

 1 



216 . 10^ 



Centigrad, 



*) Jfr. Wiedemanns "die Lehre vom Gaivatiisnius«, 2 Th. S. 917 o. f. 



