12 



træk, og al dens Resultater kun kunne betragtes som en første 

 Tilnærmelse. Man maa derfor, trods den store Omhyggelighed, 

 hvormed de anforte Maalinger have været udførte , ikke tillægge 

 dem nogen altfor stor Vægt. 



Bestemmelsen af den elektriske Ledningsmodstand ved Hjælp 

 af den Varmeudvikling, som en konstant elektrisk Strøm 

 frembringer i en Leder, er i theoretisk Henseende langt mere 

 simpel og sikker end Induktionsmethoden, saaledes som 

 denne hidtil har været anvendt. Heldigvis have vi en 

 stor, med Omhyggelighed udført og beregnet Forsøgsrække af 

 V. Qvintus Icilius*), hvorved denne Fysiker har bestemt den 

 Varmeudvikling, som en given Strømstyrke frembringer i Se- 

 kundet i forskjellige Kobber- og Platintraade , hvis elektriske 

 Ledningsmodstand var bestemt ved Sammenligning med en af 

 Weber i absolute Enheder maalt Etaion, Betegnes ved V det 

 Antal relative Varmeenheder (I""«' Vand 1 C°), som ved Strøm- 

 styrken s fremkommer i hvert Sekund i en Siemens Modstands- 

 enhed, saa erholdes ved disse Forsøg Bestemmelsen af Fion- 

 stanten a i Ligningen 



V = as^ . 1,0257 . IQi", 

 naar vi med Qv. Icilius benytte Webers Bestemmelser af elek- 

 trisk Ledningsmodstand, medens vi med den tidligere Betydning 

 af A som det absolute Arbejdsækvivalent for den relative Varme- 

 enhed (l"«^ Vand 1 C°) og af S som den absolute Værdi af 

 Siemens Modstandsenhed have 



Af disse to Ligninger følger 



S = aA . 1,0257 . lO^". 



I de nævnte Forsøg benyttedes tre forskjellige Vædsker i 

 Kalorimetret, nemlig Vand, Alkohol og Terpentinolie, Den første 

 Vædske havde det Fortrin fremfor de to andre , at den gav 

 Varmemængden umiddelbart i de valgte Varmeenheder, men paa 



*) Pogg. Ann. B. 101, S. 69. 



