102 



og ere end Radialskjoldene oftest heelt skjulte, kommer dog ofte lidt af dem 

 til Syne ligesom hos O. vivipara; den ringe Forskjel, som der i denne Hen- 

 seende vil blive tilbage mellem Ophiomitra og Ophiacantha, vil ikke kunne 

 opveje den ovrige gjennemgaaende Lighed i Bygning og Udstyr. Om Ophio- 

 thamnus hedder det meget rigtigt, at den ved sin tornede Skive og rue Pigge 

 er beslægtet med Ophiacantha og Ophiomitra; men hvorfor den ved sit 

 • Tygge-Apparat« og Armplader er mere beslægtet med Amphiura, fatter jeg 

 ikke. Det eneste Punkt i Slægtsdiagnosen, hvorpaa jeg vilde lægge Vægt som 

 antydende en egen Typ i Ophiacantha-Gruppen er dette: »side-mouth shlelds 

 long and stout, extending outside the niouth shieldsi etc, men det fore- 

 kommer mig dog ikke at være Grund nok til at udsondre den generisk af 

 Ophiacantha-Slæglen. Indtil videre forener jeg derfor alle disse Former. 



Ogsaa tiOphiactis" humills — som Lyman selv sammenligner med 

 «Ophiactis» clavigera Li^xn. — er rimeligvis en 02:)/«acan/^rt ligesom den sidst 

 nævnte Art^). Dennes Identifikation med 'Asterias tricolom er, det skal jeg 

 gjerne indrømme, atter bleven tvivlsom ved de nye Opdagelser indenfor 

 Ophiacantha-Slæ^len ; muligt staaer det endnu tilbage at gjenflnde den rette 

 o Ophiacantha tricolor » . 



8. Jeg skal her cndvidei-e tillade mig at udtale, at jeg heller ikke ret 

 formaaer at adskille Hr. Ly man s nye Slægt Ophlomaza fra Ophiocnemis. — 

 En umiddelbar Sammenligning mellem Ophiomaza cacaotica Lyra., der staaer 

 meget nær ved Ophiocnemis obscura Ljgm., og Slægtens typiske Art, O. mar- 

 morata, har tilfulde overbevist mig om, at den væsenligste Forskjel mel- 

 lem dem er, at den først nævntes Skiveryg er aldeles nøgen, den sidst 

 nævntes tæt beklædt med Korn overalt med Undtagelse af Radialskjol- 

 dene; at der ikke kan tilkomme denne Forskjel generisk Betydning, turde 

 Analogien fra den nærstaaende Slægt Ophiomastix vise paa en temme- 

 lig afgørende Maade; de 3 — 5 tykke opsvulmede Plader langs Skiveran- 

 den i hvert Armmellemrum hos Ophiomaza skjules hos Ophiocnemis marmo- 

 rata af Kornbekiædningen og komme derfor ikke til Syne; at Armene skulde 

 være stærkere og tykkere hos Ophiomaza end hos Ophiocn. marmorata, kan 

 jeg ikke indrømme; heller ikke i Henseende til Armpiggenes Ruhed formaaer 

 jeg at opfatte nogen Forskjel — Ruheden er saa ringe hos O. marmorata, at 



Ljungman henfører nu (i sit seneste Arbejde) haade 'Ophiactis' humilis 

 og O. clavigera til Ophiomitra, om end med et Tvivl udtrykkende Tegn. 

 Derimod lader der sig vistnok ikke indvende noget, naar man overhove- 

 det mener at kunne beholde Op^jo7?ji<ra-Slægten.' L. opfører baade denne 

 og Ophiothamnus som Slægter i Ophiacantha-Gruppew og synes saaledes 

 ikke at nære de af mig udtalte Betænkeligheder. 



