103 



jet; har anseet del for rigtigst at beskri\e dem som -itlatte', hvilket dog er 

 at forslaae som Modsætning t\\ Ophiothrix, ikke som absolut Glathed — og 

 er der nogen Forskjel mellem dem i Henseende til Genitalskællencs Stum Ise, 

 da er den ikke stor og kan under ingen Omstændigheder benyttes som Slægts- 

 mærke. For saa \idl som man altsaa vilde holde sig alene til Ryggens Nø- 

 genhed hos Ophioviaza og dens beklædning med ru Korn hos Ophiocneviia 

 (s. st.), da skal det indrømmes, at denne Forskjel endnu kan fastholdes, 

 da Overgange i denne Henseende ikke ere kjendte. Men tages i Betragtning, 

 at vi indenfor den nærstaaende SlæsiOphiomaatix have en fuldstændig Over- 

 gangsrække fra fuldstændig Nøgenhed til en fuldkommen tæt Beklædning med 

 Pigge og Korn ; og at vi hos visse Afdelinger baade af Ophiocovia- og af 

 Ophiothrix-S\æsten finde de unge, men dog ikke saa ganske smaa Exem- 

 plarer nøgne paa Skiven, uden Spor til den senere fremkommende rise Udvik- 

 ling af Korn eller Torne (Additam. 111. S. 3S), forekommer det mig, at man 

 maa være meget betænkelig ved her at fastholde den omhandlede Forskjel- 

 lighed som Slægtsmærke; Sandsynligheden er for, at Overgangsformer ville 

 blive opdagede, der ville tvinge os til at opgive det. Som et yderligere Fin- 

 gerpeg i denne Uetning skal jeg endnu anføre, al hos Ophiocnemis marmorata 

 er Bug siden s Beklædning meget variabel; Museets Exemplar er der aldeles 

 nøgent; Pariser-Museets (Lamareks Griginal-Fxemplar, efter en Tegning som 

 Hr. Lyman har vist mig) allerede temmelig tæt beklædt med Smaapigge 

 paa visse Steder; og et tredje Exemplar, der ikke var større end vort Mu- 

 seums (tilhørende Museet i Cambridge) viste hele Undersiden af Skiven tæt 

 beklædt med disse Smaadannelser. Viser dette Forhold sig saa variabelt — 

 uafhængigt af Arten — Indenfor Ophiocnemis marviorata, er det da rimeligt at 

 den analoge Udvikling paa Skivens Rygside skulde kunne afgive en paalidelig 

 S lægt s -Karakteer? Jeg troer derfor, det vil være bedst at degradere Op/itWiaca 

 til en Underslægt af Ophiocnemis. 



9. Ophioglypha gracilis Sars') er jeg tilbøjelig til at ansee for en Va- 

 rietet af Ophiocten Kroyeri m. Jeg har ved Hr. S ar s's Velvilje kunnet un- 

 dersøge flere Exemplarer af O. gracilis — med hvilken den i Ljungmans 

 Oversigt over Ophiuriderne fra Bohuslån angivne 'Ophioglypha abyssicola 

 Forb.« uden Tvivl falder sammen — , og jeg finder kun eet Punkt, hvori de 

 ere bestemt forskjellige fra den grønlandsk-spidsbergenske Form. Dette Punkt, 

 der er meget vel fremhævet af Hr. Sars, er det, at Skiveindbugtningerne 

 ved Armenes Udspring hvælve sig mere op over og udover Armgrunden hos 



') Nye Echinodermer fra den noiske Kyst (Videnskab. Selsk. Forhandl, for 

 1871). 



