127 



tre llelninger, maa Legemets Ulødhed og Sammentrækkelighed 

 være desto større. En anden Betingelse er den, at Legemets 

 forskjellige Afsnit ikke ere allfor forskjellige i Menseende til 

 deres gjensidige Betydning for det hele; de nyere Erfaringer, 

 der vise, at selv Børste-Ledormenes Hoved og Korkrop i mange 

 Tilfælde kan regenereres*), vise imidlertid, at denne Betingelse 

 ikke hører til de vanskeligste at opfylde. 



sidde flere korte, fremvoksende Arme samlede paa eet Slcil. Vedføjede 

 Oversigt vil vise, at det mindste Antal (23) optræder hos det mindste 



Tvermaal 



Xo. 1 Tommer Armtal 



(omtreniiiir) 



1 2 23 



2 3 27 



3 3 30 



4 3';2 31 



5 3"2 32 



6 4'/2 33 



7 o 34 



8 5V2 31 



9 5'/2 38 



10 5'/2 41 



11 6 36 



12 6'/2 33 



13 8' 2 39 



14 9 33 



15 II 38 



Exemplar, det største, der er næsten dobbelt saa stort (41), allerede hos 

 et halvstort Exempl.; fra No. 1 — 7 gaaer Tilvæksten i Armtal parallelt 

 med Tilvæksten i Størrelse, men fra det Øjeblik et større Armtal (nogle 

 og tredive) er tilstede, er det ikke længere saa klart, at der er en Sammenhæng 

 tilstede mellem disse to Forhold ; det individuelle gjor sig gjældende deri, 

 at det ene Individ tidligere opnaaer det storre Antal Arme end det andet eller 

 vokser langsommere, men anvender Stoftilvæksten paa Dannelsen af nye 

 Arme. — Af A. microbrachia foreligge mig 3 Exempl., hvis Størrelse ligger 

 mellem 3 og 5", medens Armtallet samtidig stiger fra 32 til 38; hos 

 4 Expl. af A. Kuhinjyi af 1^/4 — 6" varierer Armtallet kun fra 21 til 24, 

 og der er ingen Parallelisme mellemstørrelsen og Armtallet; af A. Qum- 

 mingii har jeg kun et enkelt Exempl. (7'/4", 41 Arme). — Ogsaa hos A. 

 ( Pycnopodia) helianthoides synes nye Arme at komme frem mellem 

 de gamle. 



') Jfr. Kinberg: »om Regeneration af hufvudet och de framre segmenterna 

 hos en Annulat« (Ofvers. Vetensk. Acad. Forhandl. 1867) og Ehlers 

 "Die Neubildung des Kopfes und des vorderen Korpertheils bei polychaten 

 Anneliden« (1869). 



