132 



lige Formeringsmaader og navnlig som en Underafdeling af den 

 kjønsløse Formering, og skjøndl der 1 Lærebøgerne*) tildeles 

 denne Formeringsmaade et forholdsvis stort Omraade — det jeg 

 ved de ovenfor meddelte Iagttagelser har troet at kunne befæste 

 og udvide noget — saa er det dog klart, at i mangfoldige Til- 

 fælde er Selvdelingen kun tilsyneladende; det er i Virkelig- 

 heden ofte noget ganske andet, der gaaer for sig; og denne for- 

 mentlige Formeringsmaades Omraade indskrænkes derved saa 

 betydeligt, at det var vel forstaaeligt, at man kunde begynde at 

 nære Tvivl, om der virkelig overhovedet nogensinde fandt e» 

 virkelig naturlig Selvdeling Sted, bortseet fra de allerlaveste Or- 

 ganismer (Monerer, Rhizopoder) hvor Begreberne Celle og In- 

 divid falde sammen, og hvor Individet derfor med Cellens øvrige 

 Egenskaber ogsaa har arvet Deleligheden. Man har saaledes 

 hos mange In f usi o n s dyr troet at iagttage en «Længdedeling», 

 hvor det i Virkeligheden var en Kopulation der gik for sig; 

 man fandt to Individer halvt forenede og halvt frie og antog, at 

 de vare ifærd med at skilles ad, medens de tvertimod vare ifærd 



') See f. Ex. Hiickel «Naturliche Schopfunssgeschictite. (1868) S. 148 og 

 • Generelle Moiphologie- II S. 37 og flgd. (1866). Forskjellen mellem Deling 

 (Seivdeling) og Knopskydning sætter H. deii, at i første Tilfælde ere de to nje 

 Individer lige gamle, lige berettigede, have lige Lod og Deel i det, hvoraf 

 de ere fremgaaede; i det andet Tilfælde er det ene Individ (det, der først 

 fremtræder som Knop) derimod yngre end det andet, et Barn af dette, 

 oprindelig mindre end dette og udviklet ejennem en lokal Særvæxt 

 (•Wucherung«) af dette. — Dette kan nu være ganske rigtigt i Theorien, 

 men hvor vanskeligt det kan være at gjennemføre denne Betragtning i 

 Praxis, seer man deraf, at ved »Divisio indefinita« f. Ex. hos Monererne 

 bestemmes denne som en Selvdeling (i Modsætning til en Knopskydning) 

 derved, at Klovningsprodukterne ere lige store eller dog næslen lige store. 

 Heller ikke de Betragtninger, hvorved H. trækker en Grændse mellem 

 Tverdeling og Endeknopdannelse — naar den Deel, der skal deles, voxer 

 i begge Retninger, baade fortil og bagtil, er det en Deling; voxer den 

 kun i den ene Retning (bagUl), er det en Endeknopskydning — turde 

 vise sig i Stand til praktisk at løse dette indviklede Spergsmaal i vanske- 

 lige Tilfælde, som hos Naider og Syllider f Ex. — Jfr. Milne Edwards 

 "Lecons sur la physiologie et l'anatomiemp coarée de l'homme et des 

 animaux". Tome Vill. p. 304—20 (1863). 



