Om Oprindelsen til Sagnet om de guldgravende Myrer. 

 Af Professor Dr. V. Sehiern. 



I. 



Ven ældste græske Forfatter , der omtaler de guldgravende 

 Myrer, er Herodot. Han har her, som paa mange andre Steder 

 i sin Historie, nogle Episoder i sin Fortælling, han indskyder i 

 sin Skildring af de guldgravende Myrers Færd deels en Beskri- 

 velse af Kamelen , deels Bemærkninger om Morgenheden i 

 Orienten , begrundede i hans Ubekjendtskab med en virkeUg 

 mathematisk Geographi. Med Udeladelse af disse Episoder 

 læser man saaledes hos ham: 



'•Andre Indicre støde som Naboer op til Staden Kaspalyros 

 og til det paktyiske Landskab, idet de boe Nordvest og Nord 

 for de øvrige Indiere, og have omtrent samme Levemaade som 

 Baklrierne. Disse ere baade de stridbareste af alle ladieme, 

 og dem er det, der drage ud efter Guldet. Henved dette Strøg 

 [xaia ydg tovto) findes der nemlig Sandørken, og i denne Ud- 

 ørken og Sandet forekommer der Myrer, der i Størrelse ere 

 mindre end Hunde, men større end Ræve; der gives endog 

 nogle af dem hos Persernes Konge , som man nemlig har 

 hidbragt fangne derfra. Disse Myrer gjøre sig Boliger under 

 Jorden, idet de opgrave Sandet paa samme Maade som de i 

 Hellas, hvilke de i Udseende ogsaa ere særdeles lige. Det op- 

 overs, over d. K. D. Vldenak. Selsk. Forb. 1873. 1 



