4 



Digte, Pompooius Melas Geographi, den ældre Plinius's Natur- 

 historie, Julius Solinus's Nolitssamllnger^). Af latinske Skrifter 

 fra Middelalderen, der senere ogsaa fortælle om de vidunderlig 

 store, guldgravende Myrer, kan her nævnes den Kosmographi, 

 der selv udgiver sig for en Oversættelse eller Ornarbeidelse af 

 et oprindelig græsk Værk af en Istrier Aethikus, men som hvis 

 Oversætter eller Omarbeider man i alt Fald kun med Urette har 

 villet nævne Kirkefaderen Hieronymus, fremdeles Biskop Isidor 

 af Sevillas Origines, en Liber de Monstris et Belluis, der af 

 Berger de Xivrey, dens første Udgiver, henføres til det tiende 

 Aarhundrede, det store Opus de Animalibus af Albertus Magnus 

 og den saakaldte Epistola Presbyteri Johannis, paa hvis Til- 

 værelse som en Præstekonge over en chrislen Stat i det fjerne 

 Asien Middelalderen længe troede ^). Ogsaa til Araberne kom 



>) Propert. Eleg. 111,13. Pomp. Mel. III, 7. Plln. H. N. XI, 36. XXXIII, 21. 

 Solin. c. 30. Naar Solinus, ligesom senere Isidor af Sevilla, der 

 følger ham, hensætter de guldgravende Myrer til Æthiopien i Stedet 

 for til Indien , er Forvexliugen her opstaaet ved den Waade , hvor- 

 paa Herodot (III, 101. VII, 71.) brugte det æthiopiske Navn i sin 

 Omtale af den ogsaa ved sort Hudfarve betegnede , fra den ariske 

 Stamme forskjeHige, oprindelige Befolkning i Indien. Det er formodentlig 

 ogsaa ved en Tilbagevirkning af denne Udtrjksmaade, al Æthiopien der- 

 efter bliver nævnt som det indre Indien (?) ifdoiégw "lydia) hos kirke- 

 lige Forfattere (Socr. Hist. Eccles. I, 19. Theod. 1, 23. Theoph. I, 35.), 

 og at ligeledes Habessynien — ved Siden af Stor-Indien (Inde greigneur) 

 eller For-Indien og af Lille-Indien (Inde menour) eller Bag-Indien — 

 bliver nævnt som det mellemste Indien (la moienne Inde) af Marco 

 Polo (Le Livre de Marco Polo , redige en franjais sous sa dictée en 

 1298 par Rusticon de Pise, publié pour la premiere fois d'aprés trois 

 manuscrits inédits de la Bibliolhéque imperiale de Paris paa G. Pauthier. 

 Paris. 1865. II, 688, 690.). 



'} Aethlc. Cosmogr. IV, 105. Isidor. Hisp. Orig. XII, 3. Isidori Hispaliensis Ori- 

 ginum Libri viginti. Opera atque industria Bonaventuræ Vulcanii Brugensis. 

 Basileæ. 1577. fol. p. 286. De Monstruis et Belluis. 11,15, hos Berger de 

 Xivrey, Traditions Tératologiques. Paris. 1836. p. ?59. Opus Alberti Magni 

 Philosophi de Animalibus. Mantuæ. U79. fol p 299. Udtoget af Epistola 

 Presbyteri Johannis i Anmærkningerne til Tschuckes Udgave af Meia 

 (Lipsiæ. 1806.). Hl, 3, 245. Dette Udtog er afTschucke meddeelt efter en 

 Afskrift 1 en Codex i Meissen og citeres her, fordi Stedet om de guld- 

 gravende Myrer mangler i den Text, hvorefter den hele Epistola Pres- 



