11 



Muhabliarata. Blandt den Tribul, som af Folkene i Norden 

 braglos til en af Pandnsønnerne, Kong Judhishtliira, og hvormed 

 de slode ventende ved Porten af Paladset, nævnes her udtryk- 

 kelig Klumper, en Drona i Vægt, af .Myreguldet, paipiliha^ der 

 blev kaldet saaledes, fordi det blev udgravet af Myrer, y>z)>e7e7ta'er'). 

 Det synes ogsaa at maatte indrømmes Kriliken, at der i Virke- 

 ligheden dog ikke kan have været nogen gyldig Anledning til at 

 forvexie Myrer med Ræve, Hyæner eller Schakaler, blot fordi 

 disse Dyr, som saa mange andre, have deres Huler-). Snarere 

 kunde man vel finde nogen Sammenligning passende med Hen- 

 syn til saadanne gravende Gnavere som Murmeldyrene, men at 

 Forklaringen dog ogsaa her faaer sin svage Side, har ikke kun- 

 net skjules af selve de Forfattere, der hylde denne Forklarings- 

 maade. Efter at Lassen saaledes har fremsat den Formodning, 

 at der ved den gamle Fortællings Myrer skal være sigtet til 

 Murmeldyr, der tillægges en lignende Levemaade som Myrer, 

 maa han dog bekjende: »Hvad der derimod bliver berettet om 

 deres uhyre Hurtighed eller deres Forfølgelse og Ødelæggelse 

 af Guldsogerne og disses Lastdyr, maa tilskrives Digtningen, da 

 det er langsomme og sagtmodige Dyr«"''). Og Hgeledes tilstaaer 

 Peschel: «Det er ogsaa endnu forblevet uforklaret, hvorfor der 

 tilskrives hine Myrer en særegen Hurtighed og Vildhed, da dog 

 hine Murmeldyr blive skildrede som fredsommelige Skabninger«*). 



1) Wilson, Ariana antiqua, a descriptive Account of the Antiquities and 

 Coins of Afghanistan. London. 1841. 4o. p. 135, og samme Forfatters 

 Notes on the Sabka Parva of the Mahabharata, illustrative of sonie an- 

 cient Usaces and Articles of Traffic of the Hindus, i The Journal of the 

 Ro^l Asiatic Society of Great Britain and Ireland. Vol. Vil. (London. 

 1843.) p. 143. 



') I denne Henseende bemærker Xivrey iiike uden Grund: «Un si faible 

 rapprochement a paru suCfisant pour expliquer complétement le passage 

 d'Hérodote et pour contribuer å demontrer la véracité de eet historien. 

 Il faut avouer que, si cette véracité n'était jamais plus solidenient prou- 

 vée, elle pourrait tres bien étre remise en questiou.« Traditions téra- 

 tologiques, p. 2GG. 



') Lassen, Indische Altcrthumskunde. 1, 1022. 



*) Peschel, Der Ursprung und Verbreitung einiger geographishen Mythen im 

 Mittelalter, i Deutsche Vierteljahrschrift. 1854. Il, 266. 



