14 



kanske Races Stammer, heller ikke Exempler paa, at Dyrenavne 

 ere blevne overførte som Betegnelser for særegne Afdelinger af 

 Mennesker. Spørgsmaalet bliver da kun, med Hensyn til vort 

 Æmne, hvad der kan have været Grund til, at Myrenavnet 

 er blevet anvendt ved en saadan Overførelse. Der er af en som 

 Ethnolog bekjendt lydsk Forfatter for ikke lang Tid siden ble- 

 vet gjort en Bemærkning, der synes at være fremsat som en 

 Besvarelse af dette Spørgsmaal: Bastian har nemlig bemærket, 

 at om endog den store chinesiske Muur først blev opbygget af 

 Keiser Schi-hoang-ti, hvis Kegjering falder i Aarene 246—209 

 før Christus, saa bestod dog allerede paa Herodots Tid de lange 

 Mure af Delingsfyrsterne Jan, Tschao og Zi, og ligesom han 

 mener, al der ved de guldvogtende GrilTe, som allerede Herodot 

 ogsaa hørte omtale^), og som senere saa længe bleve Gjenstand 

 for Vestlandenes Sagn, kan være sigtet til det gamle Drage- 

 banner paa den chinesiske Grændse, saaledes erklærer han sig 

 tilbøielig til at antage, at ogsaa Herodots Fortælling om de guld- 

 gravende Myrer snarest kunde have sin Oprindelse fra et andet, 

 tilsvarende Tegn i Oldtidens Faner. Men Bastian er bleven et- 

 hvert Beviis skyldig for, at nogetsomhelst Folkeslag virkelig har 

 brugt Myren som Fanemærke ^) , og der har saaledes endnu 

 været Opfordring til paa den af Malle Bruun antydede Vei at 

 see sig om efter en anden Løsning. Ved den Forklaring , som 

 det Følgende skal søge at begrunde, vil Maalet forhaabentlig 

 snarere naaes. 



Norveglcum. Christiania. 1849—71. I, 130. IV, 371.). Misforstaaelsen af 

 Kvenernes Navn findes ogsaa omtalt af Munch i hans Oplysninger til Adam 

 af Bremens Beskrivelse (Det norsl^e Folks Historie. Christiania. 1852—1859. 

 II, 462—468.), de andre her herørte Misforstaaelser ere undgaaede Munchs 

 Opmærksomhed. 



1) Herod. IV, 13, 27. 



*) Han yttrer kun: «Dle Personiflcation der Fahnenwappen mag auch in den 

 goldhiitenden Ameisen liegen, indem solche und åhnliche Thiere noch 

 jetzt in Hinterindien zu Siegeln dienen«. Bastian, Das Bestandige in den 

 Menschcnrassen und die Spielweite ihrer Veriinderlichkeit. Prolegomena 

 zu einer Ethnologie der Culturvolker. Berlin. 1868. S. 140. 



