22 



blandt de mange forskjellige Steder, hvor man har søgt Ptolemæus's 

 seriske Issedon, med Nogle') turde gjenfinde det I Iskardo eller 

 Hovedbyen i Lille-TlbeL Derimod gjælder det, og med ikke 

 ringe Bestemthed, om det anførte mærkelige Sted i Mahabharata, 

 at dette, ligesom Angivelserne hos Herodot, Slrabo og Plinius, ved 

 Opsporingen af de guldgravende Myrer kan vise os hen til Tibet. 

 Thi blandt de Folk i Norden, som bragte Kong Judhishthira det 

 af Myrerne opgravede Guld, pipilika, nævnes udtrykkelig Kha- 

 sierne (Khaga) , og ligesom disse oftere findes omtalte i den 

 gamle kashmirske Krønike, Raja Tarangini, hvori de vise sig 

 som et Folk i Nabolaget af Kashmir-), saaledes kjendes Kha- 

 sierne endnu som et til Tibet opgrændsende, indisktalende Folk. 

 Khas-Sproget tales paa Himalaya fra Sirmor, Garhwal og Kamaon i 

 Vest til Floden Tista, og Khasierne udgjøre den herskende Stamme 

 i Nepal, der under Gorkhadynastiet er forbleven en af de faa 

 uafhængige Stater i Indien-''). Som den Tribut, der af Khasierne 



») Jvfr. Bischoff und Muller, Vergleichendes Worterbuch der alten, mitt- 

 leren und neueren Geographie. Gotha. 1829. S. G49. 



') Stederne om Khasierne i Raja Tarangini ere blevne sammenstillede i den 

 franske Udgave og OversæUelse af denne Krønike (Radjatarangini, Histoire 

 des Reis de Cashemlre , traduite et commentée par A. Troycr. Paris. 

 1840— 1S52. II, 321 o. f.). Neumann (Geschiclite des englischen Reiches 

 in Asien. Leipzig. 1857. I, 209.) antager derefter, at Khasierne have 

 været de første Beboere af selve Kashmir- Dalen , medens de efter 

 Lassen (Indische Alterthumskunde , 1, 1020.) oprindelig maae sættes 

 Norden for Kashmir, som Naboer til Darderne. Er det maaskee ogsaa 

 Khasiernes Navn, som den franske Missionær Hue tillægger de i Lhassa 

 boende Indier , »les Katchi ou Musulmans originaires de Kashemir«? 

 Hue bemærker om disse: »Il y a déjå plusieurs siécles quc les Katchi 

 se sont établis å Lha-Ssa. Autréfois , ils abandonnérent leur patrie pour 

 se soustraire aux vexations d'un certain pacha de Kachemir, dont le des- 

 potisme leur était devenu intolerable«, og omtaler dem oftere som 

 Lhassas rigeste Kjobmænd (Hue , Souvenirs d'un Voyage dans la Tartarie, 

 le Thibet et la Chine. Paris. 1850. II, 2G4— 66, 311, 321, 381.). 



3) Hodgson har bemærket: «No one practised in ethnological researches 

 can fail to discern the aboriginal and Mongolian origin of the Khas in 

 Iheir forms and faces; nor does their language, how much P.rakriiizcd 

 soever, want some vestiges of that origin.« Ethnology and Geography 

 of the Sub-Himalayas, i Journal of the Asiatic Society of Bengal. Vol. 



