26 



Den flinkeste af Panditerne iførte sig ogsaa senere, for saaledes 

 lettere at kunne bane sig Vei til Lhassa — Dalai Lamas Stad, 

 Tibets Rom — en Ladakis eller Mellemtibetaners Dragt og anlagde 

 sig den tibetanske Haarpidsk i Nakken , medens han , skjøndt 

 selv en Dyrker af Brahma, med megen Dygtighed ogsaa gjorde 

 Brug af det Bedehjul og den Bosenkrands, som Buddhisterne 

 gjerne pleie at have hos sig, men som for denne Re ise vare 

 blevne indrettede noget anderledes. Bedehjulet eller Bede- 

 maskinen er, som bekjendt, en Kobber-Cylinder, som let lader 

 sig dreie om en Axe, der indvendig bærer en Papirrulle med 

 den evige buddhistiske Ben »Om mani padme hum», og hvoraf 

 hver Omdreining bliver agtet lige med udtalt Gjentagelse af 

 denne Bøn , men Panditens Bedehjul havde i Stedet for sin 

 Papirrulle lange Papirstrimler, der sikkert kunde optage alle 

 Slags Noter, da Bedehjulet aldrig blev undersøgt af Toldembeds- 

 mændene; det var ogsaa meget nyttigt paa anden Maade , da 

 Panditen, saasnart Nogen nærmede sig, ved hvis Tiltale han ikke 

 kunde ønske at see sig afbrudt i sin Beskjæftigelse, kun be- 

 høvede at dreie Bedehjulet for at bortfjerne den Nysgjerrige, 

 der nu troede ham hensunken i religiøs Betragtning. Pan- 

 ditens Rosenkrands var ikke heller ganske af den sædvanlige 

 Art, den talte ikke, efter Forskriften for Buddhisterne, 108 

 Perler, men kun 100, hver tiende større end de øvrige, og blev 

 saaledes et brugbart Maaleinstrument paa den lange Opdagelses- 

 reise; den kloge Indier bar den i sit Ærme, ved hvert 100 

 Skridt lod han en Perle løbe igjennem Fingrene, saa at selv 

 betydelige Afstande senere kunde aflæses paa Krandsen. 



Det geographiske Udbytte af denne Reise til Øst-Tibet, 

 som begyndte i Aaret 1865 og endte i Aaret 1866, har været 

 Bredebestemmelse af 31 forskjellige Punkter paa Reisen og en 

 omhyggelig Opmaaling af den fulgte, tre hundrede iMile lange 

 Vei, hvorved Brahmaputras Løb er bleven fastsat fra dens Udløb 

 i Nærheden af iMansarovarsoen og indtil dens Optagen af Floden 

 Kichu Sangpo, der af den omtalte Pandit bliver nævnet som 



