116 



Naar vi altsaa gaa ud fra den foreløbige Antagelse, at flere 

 af de ældre Forfattere før Linné have kjendt og beskrevet, og 

 Linné selv med Navnet O. repens betegnet en fra O. prociir- 

 rens ikke lidet forskjellig Art fra det vestlige Europas Slrand- 

 egne, ligger det nær at undersøge, om der hos andre Forfattere 

 findes Spor til Bekjendtskab med denne Plante, og disse Spor 

 maa vi da fortrinsvis søge hos de Forfattere, der have be- 

 handlet Englands, Vestfrankrigs og de nærmest tilgrændsende 

 Landes Florer. 



Da det første Bekjendtskab med Planten skriver sig fra 

 England, er det af særlig Vigtighed at forfølge dens Historie i 

 de engelske Botanikeres Skrifter. 



Den ældste Kilde til Arten synes at være Plukenet, fra 

 hvem den af Dillen adopterede Phrase hidrører, og som angiver 

 at den voxer «ad maritimas arenosas Cornubiæ oras, unde ad 

 nos delata est». Han har forøvrigt ikke givet nogen yderligere 

 Beskrivelse eller Afbildning af Planten, og det er, som ovenfor 

 anført, Dillen, hvem den fuldstændigste Beskrivelse og en al- 

 deles tilfredsstillende Afbildning skyldes. Om dens Forekomst 

 tilføjer D. : din arenosis maritimis prope Noviburgum in Mona 

 insula, ubi copiose crescentem observavi et unde semina in 

 hortum fJlthamensem detuli, in quo Junio mense floruit.« 



Ogsaa Rajus har tydelig nok erkjendt denne Plante, som 

 findes nævnt i alle 3 Udgaver af hans «Synopsis»; i tredie Udg. 

 anføres følgende Voxesteder for den: «in a field by Charlton 

 church betwixt the gravel pits and Woolwich, Gravesend, Sand- 

 downs by Deal, Yarmouth«. (Om det førstnævnte af disse Voxe- 

 steder ytres dog Tvivl fordi det ikke stemmer med Plantens 

 ellers udelukkende Forekomst i Strandsandet). 



Medens altsaa de ældste engelske Botanikere bestemt have 

 sondret 2 Arter, finde vi hos de Forfattere, der 1 den senere Tid 

 have behandlet Storbrittaniens Flora, faa eller ingen Spor til en Ad- 

 skillelse mellem O. repens L. og O. procurrensW^allr., i det mindste 

 ikke til en Anerkjendelse af deres Berettigelse som adskilte Arter. 



