126 



d, spinosissima Lge. Uaandb. ed. 1, p. 410 (O, repens y, 

 spioosissima) (1851) spinis validis, sæpe ramosis, 

 foliis minulis, rotundato-obovatis. (Forraa ad O. rep. 

 b. horridam accedens). 



In campis, collibus, ad vias etc. totius Earopæ a Suecia 

 et Norvegia media ad Hispaniam usque passim. /S, ciim formå 

 typica hine inde; ;', in alpibus Delphinatus; d, pluribus locis 

 præcipue arenosis Daniæ interioris observata. 



in. 



Asfragalus hypogloftis L. 



Flere, navnlig engelske Forfattere, endog fra den nærmeste 

 Tid efter Linné, f. Ex. Aiton (hort. Kew. 1789), Sibthorp (fl. 

 Oxon. 1794); Withering (Arr. of Brit. pi., 3 ed. 1796) og 

 J, E. Smith (fl. Brit. vol. 2) have anvendt det linnéiske Navn 

 Astragalus hypoglottis paa den i England, Skandinavien og Øst- 

 Europa forekommende, af Andre, f. Ex. Fl. dan. tab. 614 (1775), 

 (Lightfoot (Q. Scot. 1777), Budson (fl. Angl. ed. 2, 1778) 

 o. Fl. for Astragalus arenarius L. antagne, af Retzius (Obs. 

 bot. II, 1781) som A. danicus beskrevne Art. Men især siden 

 den Tid, da A. P. de Candolle i sin Astragalogia (1802) be- 

 skrev og afbildede denne Art, ligeledes under Navn af A. hypo- 

 glottis L., er del af næsten samtlige senere Botanikere bleven 

 antaget for en Troessætning, at denne Tydning af det linnéiske 

 Navn maatte være det rette. 



Jeg har allerede tidligere (Haandb. i D. Fl. ed. 2, p. 470 

 (1856), Pugill. pi. Hisp. IV, p. 373) lejlighedsvis gjort Indsigelse 



