135 



glotiis. Kun synes den Formodning at ligge nær, at Linné til 

 en Tid maa have forenet eller forvexlet den med A. epiglotlis. 

 At han dog i hvert Fald paa den Tid, da han opstillede A. liy- 

 poglotlis, var sig denne Adskillelse fuldt bevidst^), fremgaar 

 tydeligt nok bl. a. af Beskrivelsen, idet han angiver for hin 

 «legum. sessilibus, cordalis, cernuis» etc, for denne «capitula 

 pedunculata, pedunculo similiter elongato, legum. ovatis« etc. 



Men dersom det forholder sig rigtigt, at A. hypoglottis en 

 Tidlang af Linné har været medindbefattet under A. epigloltis. 

 synes der at være Grund til at formode, at disse Arter maa 

 være indbyrdes nær beslægtede. Her ledes da Tanken nærmest 

 hen paa en Art, som fremfor nogen anden staar A. epiglottis nær, 

 nemlig A. asjjerulus L. Duf. (A. epiglottoides Willk.)^), idet denne 

 (Tab. IV, 1) i flere Henseender opfylder de Fordringer, der maa 

 stilles til den Art, der skal anerkjendes for Linnés hypoglottis: 

 den er nemlig en enaarig Art fra Spanien med langstrakte, ned- 

 liggende Stængler, haarede Blade, lange Blomsterstilke og rund- 

 agtige Hoveder (omtrent som Kløver) med 8 — 10 Blomster i 

 hvert, sammentrykte, ægformede •'^) , ikke syldannede, men i en 

 Spids udløbende og med en kort vedblivende, hagekrummet 

 Griffel endende Bæller, som ere beklædte med hvide Haar, og den 

 har desuden et Kjendetegn, som ikke findes hos A. danicus og 



') At L. ogsaa fra forst af (Sp. pi. ed. 1) har opfattet A. epiglottis ganske 

 paa samme Maade som Nutidens Botanikere, er indlysende dels af Be- 

 skrivelsen, dels af det tilføjede Citat (Barr. ic. 537, 1). 



^) Bunge (anf. St.) angiver Navnet A. asperulus som det principale (efter 

 Sleud. Nomencl.); det er mig ubekjendt, om dette Navn nogensinde har 

 været publiceret ledsaget af en Beskrivelse (i Dufours diagnoses et 

 observ. critiques sur quelques pi. d'Espagne, Bull. soc. bot. Fr. 1860, 

 nævnes Arten ikke), i modsat Fald maatte Willkomms Navn have Forret. 

 For øvrigt er jeg tilbojelig til at fastholde den af mig tidligere (Pug. pi. 

 hisp. IV, p. 374) hævdede Mening, at denne Plante snarere er en Form 

 af A. epiglottis end en selvstændig Art. Blomsterstilkenes Længde er et 

 foranderligt Kjendetegn hos A. epiglottis og de øvrige Karakterer ere neppe 

 tilstrækkelige til at begrunde dens Adskillelse. 



') Bællerne hos A. asperulus ere dog ikke nøjagtig «ovata», men snarere ovato- 

 cordata eller triangulari-ovata, omtrent som hos A. epiglottis (Tal>. IV, 2). 



9* 



