148 



paa Fafroerno), da maa han have overset, at Dcbes allerede i 1673 

 udlrykkelig har omlall deni^), men man synes rigtignok ikke al have 

 ændsel dem videre, eftersom man forst langt senere begyndte al be- 

 nytte dem til Brændsel, maaske først ved Slutningen af forrige Aar- 

 hundrede, og der var heller ikke dertil nogen særlig Opfordring for 

 Færingerne, saalænge de allevegne ha>de nok af de lettere lilgjænge- 

 lige Tørv. 



1723 skele det forsle Forslag til en Benyttelse af Kullagene paa 

 Syderø af Admiral Råben, Sliflsbefalingsmand over Island og Fær- 

 øerne, og der forskreves tvende Slenkulsarbeidere fra Liillich, der 

 dog, efler i Aarel 1725 al være ankomne til Kjobenhavn, vægrede sig 

 ved al gaa til Færøerne, saa al der denne Gang intet blev af 

 Forsøget. 



1733 forenede et Interessentskab sig om at forelage Kulbrydning 

 paa Syderø , og der sendtes en Englænder derop , som anlagde en 

 Sehaehl-) paa Plateauet ved Foden af Drnefjeld ved Ørdevig, men 

 man opgav Forsøget allerede del følgende Aar. 



1756 blev der givet Befaling til Landfogden om at indberette, 

 hvorledes Kullene vare beskafne, og om de ei kunde nedsendes med 

 de kongelige Skibe som Baglast. Dog delte forte heller ikke til noget 

 Resultat, da han erklærede, at han ikke saae sig island til al be- 

 dømme Kullenes Beskaffenhed; der fandtes desuden ingen, der forslod 



") Lucas Debes, "Færoareserratao, hvor det S. 92 hedder: «Sleenkul findis 

 her intet uden paa en Slæd udi Suderøe, til hvilken mand dog besvær- 

 Ugen kand ankomme". Landt har sandsynligvis støttet sig til en Be- 

 mærkning hos Svabo i hans "Indberetninger, indhentede paa en Heise i 

 Færøe i Aarene 1781 og 17S2» (Manuskript i det Kongelige Bibliolhek), 

 hvor der^anfores, "at paa CommanJeur Juels Kort, der reiste 1709 i 

 i Færøe, findes Stenkul antegnet, og efter Stedet paa Kortet skulde det 

 vel være omtrent ved Uur eller noget længere syd paa Strandkanten ved 

 Qvalbø» (IV Hefte S. 858). 



^) Denne sees endnu (1872), men er tildels sammenstyrtet, medens Svabo, 

 der bereiste Øerne i 1781 og 1782 yttrer derom, at den da var "et Hul 

 omtrent 1 Favn i Firkant og af 3 Favnes Dybde. Det staaer nu fuldt 

 af Vand og tæt ved Bunden sees Aabningen eller Indfaringen i den øst- 

 lige Side« (Anf. St. S. 859). 



