149 



al bryde dem, og del vilde eflor lians Mening opliolde Skibene for 

 megel al lægge Yeien om ad Sjdero, for der al indlage Kul. 



1760—1770. Svabo anforcr S. 859, «al i Aarel 176.. have 

 Proberer >>'olner og Scliaclilsligcr Torger s en, der reislc i Færo 

 for al undersøge Eriser, gravel Slenkul under Præslefjeld i Qvalbøe, 

 bvoraf de medbragte nogle Tønder til Kjobcnhavn«. 



1777 bestemte Bjergværksdirekloratet sig lil at forelage omfallcndc 

 Undersøgelser og overdrog delte Hverv lil Bjergværksassessor FI ene hel, 

 der efter den af ham i dette Aar foretagne Reisc indbercUede, al der 

 fandtes Kul paa flere af Øerne, nemlig paa Myggenæs, paa Gaas- 

 holmen (imellem Myggenæs og Vaagø), paa Vaagø*) iraellem Gaasedal 

 og Bø, saml paa flere Steder paa Syderø, navnlig i Grimsfjeldet, i 

 Dalen Syd for Kvalbø, i Kvauhauge, ved Frodebø, Ørdevig, paa Bagle- 

 holmen og ved Trælur (?), ^h Mil fra Sumbø. I Forening med Schachl- 

 sliger K usier undersøgte han Kullene paa disse Steder, men fandt, at 

 kun Kullene i Orncfjeldet egnede sig lil Brydning. Prøver nedsendles 

 lil Kjøbenhavn, og bleve der erklærede for al være meget brugbare 

 og svovlfrie. 



1778—79, I Aarel 1778 sendtes Henchel atter op til Færoerne 

 med tvende Arbeidere fra Kongsberg, forblev der Vinteren over, og 

 fortsatte i 1779 sine Forsøg paa al finde Kullag, der egnede sig lil 

 en regelmæssig Grubedrift. Han bearbeidede ved Hjælp af de med- 

 bragte lo Bjergmænd og nogle Færinger, der voldte ham meget Bryderi 

 ved deres Ustadighed og Ulyst lil al forrette regelret Arbeide, især 



') Hverken Gaasholmen eller det nævnte Sted paa Vaago findes anforte hos 

 Forchha m mer og heller ikke i den senere af Henchel skrevne Ind- 

 beretning om hans Undersøgelser i 1778—1779, hvori han derimod ud- 

 tiykkelig siger, at han forgjæves har søgt efter Kul paa Vaago. 

 Man har et godt Exempel paa, hvor varsom man maa være med at fæste 

 Lid til Angivelser, der rimeligvis ere nedskrevne efter mundtlige Beret- 

 ninger, uden at stolle sig til direkte Iagttagelser; thi naar det hos 

 Svabo hedder S. 867: -Ligeledes fortaalte en sanddrue Bonde i Sorvaag 

 mig , at han for mange Aar siden skulde have seet paa Gaasholmen en 

 udstaaende Knort, som han troede vist at være Stenkul, og ved 

 en stærk Brænding at være bortskyllet; men inden for var den bare Steen«, 

 synes man deri at kunne skimle Kilden til ovennævnte Sledangivelse. 



Overs, over d. K. D. Viden^k. Selsk. Forh. 4873. 10 



