163 



Fo rcliliaiiiiiic r oiiilallc Kiillay paa Mygyciiajs og Tindliolmeii, li\uiaf 

 del forslc er saagodlsom iililgjængcligl , det sidslc , som del synes, 

 aldeles værdiløst *). 



Af den i del Forcgaacnde givne korle Skildring' af Kulbrydningens 

 Historie paa Sjdero vil del nu sees, al del fra del OlTcnlliges Side 

 ikke har manglcl paa god Villie til al gjore de der i rigelig Mængde 

 forekommende Kul frugtbringende, men al Staten i delle Tilfælde, 

 ligesom ved saa mange andre industrielle Foretagender, kun har 

 havt Tab derved, og store Parlier af Kullagene i Præstcfjeldet cre 

 blevne ødelagte til saagodlsom ingen Njlle. Man maa haabe, al do 

 nye Forsøg, der nu paalænkes iværksatte, maa blive ledede efl«r en 

 mere vel overvciel Plan; thi ellers maatle disse Kullag langt hellere 

 forblive liggende urorie til Beboernes fremtidige Brug, eller indtil 

 Prisforholdene i England varigt have forandret sig saa meget, al en 

 større Grubcdrifl kan blive lønnende trods den lange Transport til 

 Danmark eller andetsteds hen. En nødvendig Betingelse for el heldigt 

 Udfald er, al man grundigt sætler sig ind i denne Kulformalions 

 Eiendommeligheder og Dannelsesmaade, og ikke uden videre overforer 

 paa denne de Resultater, man har indvundet ved andre Kuldannelser. 

 Vel er den ikke noget for sig encstaacnde ; thi baade paa Island og 

 i Grønland haves Analogier dertil , men de kunne hverken hentes fra 

 England, Sverig eller Tydskland, hvor baade Kullenes Beskaffenhed, 

 de dem omgivende Bjergarter og Leiringsforholdene ere af en ganske 

 anden Beskaffenhed. 



Bjergarierne paa Syderø ere i det Væsentlige ikke tbr- 

 skjellige fra dem, der findes paa de andre Øer, nemlig dels 

 tætte, ofte søileformigt udviklede Basalter, dels porøse, graa- 

 sorte eller brunlige Doleritniandelsten e, i hvis Uullieder 

 der findes nogle Zeolitharter, især mindre Krystaller af Chabasit 

 og Skolezit; men Zeolitherne spille ikke saa stor en Rolle paa 



') Forchhammer, anf. St. S. 188—190. 



