156 



Kullagene, der lililge for Geognosten frembyde nogen Af- 

 vexling i de derværende Fjeldmassers monotone Bygning, findes 

 næsten altid indleirede i 10 — 30 Fod mægtige Lerlag, der i 

 det Væsentlige ikke ere forskjellige fra de foran beskrevne, kun 

 er Lerets Farve under Kullagene oftest graa, og over samme 

 mere rødbrun. Leret, der grændser umiddelbart op til Kul- 

 lagene, eller er beliggende mellem disse, er ikke sjeldent sort- 

 farvet paa Grund af de deri indblandede Plantelevninger, og dette 

 sorte Ler svarer i Henseende til Dannelsesmaade og Beskaffen- 

 hed ganske til, hvad man i Sverig kalder Brand skifer. En 

 Prøve af dette Ler mellem to Kullag i Præslefjeldet indeholdt 

 14,9% organiske Bestanddele 

 74,4 - uorganiske — (Aske) 

 10,7 - hygroskopisk Vand. 



Kullenes Beskaffenhejl. De bedste Kul, der findes paa Syderø 

 er el Slags Glan d skul, eller som de der kaldes »Nyrekul'), 

 der nærmest maa henregnes til Begkullene; de udmærke sig 

 ved en overordentlig stærk Glands, have et tydeligt muslet Brud, 

 og smitte ikke af ved Berøring. De indeholde 



12. 15»). 



Organislie Bestanddele 85,3 83,1 



Uorganiske — (Aske) . 2,5 2,5 



Hygroskopisk Vand 12,2 14,4. 



Udelades det hygroskopiske Vand, bliver Mængden af brænd- 

 bare Sloffer c. 97%, og de ere altsaa temmelig rene Kul. De 

 optræde dog ikke i selvstændige, sammenhængende Lag, men 

 danne snarere et Slags Indlag eller nyreformige Partier i de 

 egentlige Kullag. Ethvert Stykke Nyrekul repræsenterer nemlig 

 en mer eller mindre fladtrykt Stamme, hvori man seer Aar- 

 ringene overordentlig lydeligt bevarede enten i Form af saa 

 langstrakte Ellipser, at de næsten faae Udseende af lutter paral- 



') De her ved Analyserne anforle No. referere sig lil de senere i Tabellen 

 nævnte Prover. 



