157 



Iflc IJnior, eller de danne zikzakliynenile rigurer, livor Sidt-lryk 

 har forstyrret Aarringencs ellers regelmæssige Form. Disse 

 Linier sees mindre godt paa friske end paa ældre Brudflader, 

 der i selve Lagene have været udsatte for jernholdigt Vands 

 Indvirkning, og spille da ofle med smukke Regnbuefarver. Man 

 tæller over 100 Aarringe i et Tversnit paa faa Tommer, og de 

 sees ikke blot paa større Stykker, men ogsaa paa de mindre 

 fladtrykte Grene og Kviste. 



Hovedmassen af Kullene optræde derimod som skifrede 

 Kul, der i Udseende have en ikke ringe Lighed med engelske 

 Stenkul. Ligesom ved disse iagttages paa Kløvningsfladerne 

 Parlier med fuldstændig Trækulstruktur, og smitte stærkt. De 

 adskille sig især fra den foregaaende Varietet derved, al Aske- 

 mængden er betydelig større og megel varierende, mindre der- 

 imod i Henseende til Mængden af hygroskopisk Vand, skjøndi 

 den fra visse Lokaliteter kan være ikke lidt større end ved 

 Glandskullene. De undersøgte Prøver, der ere udtagne paa selve 

 Stedet, for at de skulle kunne repræsentere de forskjellige Æn- 

 dringer, hvormed Kullene optræde i de mægtigere Lag, havde 

 følgende Sammensætning: 



Organiske Bestanddele 

 Uorganiske — 

 Hygroskopisk Vand . . 



Askemængden kan være endnu større, end den her an- 

 givne, og jeg har i Kul fra Frodebønypen fundet endog 51% 

 Askebestanddele. Disse meget askerige Kul svare til, hvad man 

 i Sverig kalder Flis eller Kul Nr. 3. Betragter man nølere 

 Tverbruddel af et saadant Stykke Kul, seer man deri en Mængde 

 glindsende sorte Striber, der underliden alter opløse sig i lutter 

 elliptiske Parlier, det ene ved Siden af og kilende sig ind imellem 

 det andet, og ere igjen indbyrdes adskilte ved mattere Partier, 

 der hidrøre fra en Indblanding af Ler. Disse glindsende Striber 



