164 



Vaagfjord viser bedst, hvorledes Kullagets Fladerum maa ind- 

 snevres, all eftersom del liar en sydligere Beliggenhed. 



Kvannarjeld. 



Profil fra Ejedenæs Ul Yaag. 



K betegner Kullajene. 



Hvad der her er fremsat, maa dog ikke opfattes, som om 

 Meningen var den, at alle disse til et og samme System hørende 

 Kullag ere afsatte i et malhemalisk Plan, hvorom jeg senere vil 

 faae Leilighed til at ytlre mig, eller at der ikke skulde kunne 

 findes Kul tilhørende andre Systemer. Der forekommer netop 

 et saadanl i Porkere-Dulen tæt ved Dalbofos, der med sit nord- 

 ostlige Fald og lave Heliggenhed (590 Fod over Havets Overflade) 

 aabenbarl tilhører et ældre System, end del, der findes i Toppen af 

 det nærliggende Kvannafjeld (1700 Fod). Det er dog ikke rimeligt, 

 at der skulde være mange Lag, der ere ubekjendte, dels fordi 

 Beboerne i den senere Tid have været meget ivrige i at søge 

 efter Kul, uden at de egentlig kunne siges at have fundet et eneste 

 nyl, brugbart Lag, der ikke var bekjendt fra tidligere Tid, dels fordi 

 de talrige smaa Fjeldbække, der allevegne risle ned af Bjerg- 

 siderne, indskjære dybe Hender gjennem de dækkende løse Jord- 

 lag, blotte derved Kullagene og føre Smaastykker af Lagene med 

 sig, hvorved Opmærksomheden allerede langt tilbage i Tiden er 

 bleven henledet paa deres Tilstedeværelse. Dernæst pleier Kilde- 

 væld at frembryde paa Overfladen af Lerlagene, hvori Kullene 

 forekomme, hvilket ligeledes kan benyttes som en Antydning af, 

 hvor man kan vente at træffe Kul; men dette er dog mindre 

 paalideligt, eftersom Kildernes Fremkomst egentlig kun antyder 

 Lerlagenes og ikke Kullenes Tilstedeværelse. 



