172 



Kul, men ogsaa meget af en saa skjør og løs Beskaffenhed, at de ofte 

 hensmuldrede ved at udsættes for Luften eller under Transporten 

 til Udskibningsstedet. Der klagedes ogsaa over, at Kullagene ei 

 vare constante, idet de snart forenedes, uden just derfor at 

 blive mægtigere, end et af dem var i Forveien, snart atter 

 skiltes ad og opløsles i en Mængde tynde Lag. Endvidere blev 

 Arbeidet paa flere Steder hæmmet overordentligt ved den store 

 Mængde Vand, der strømmede ned i Drifterne, og ved at der 

 hist og her reiste sig «Banker» fra den underliggende Bjergart, 

 hvorved tillige Kullagenes Mægtighed altid betydeligt forringedes. 



Forsaavidt jeg har havt Leilighed til at undersøge Kullene fra 

 Trangisvaag-Partiet, da ere Nyrekullene herfra ganske af samme 

 Beskaffenhed som i Kvalbø-Partiet (s. Tabellen Nr. 15 — 17), og 

 i en Prøve af de mere skifrede Kul fra Rossarauk var der 



22,2 p. C. Aske 



10,6 — hygroskopisk Vand. 



c) I det sydligste Parti mellem Byerne Famien^ Hore og Taag 



fremtræde Kullagene ikke som et større sammenhængende Hele, 

 men pletvis og kun gjennemsættende de øverste Fjeldkamme og 

 Toppe paa Grund af den store Høide, hvortil de her naa op. 

 De træffes 



1) i Kulhøien, Vest for Tuanahelga. Paa Vestsiden af denne 

 Bjergtop fandtes: 



Ler 27 Tommer 



Kul 2 — 



kulholdigt Ler . 7 — 

 Kul 8 — 



Paa Nordsiden var det nedre Kullag noget mægtigere, nemlig 

 12 Tommer, hvilket stemmer bedre med ældre Iagttagelser, 

 hvorefter man i en her anlagt Drift skal have fundet det nedre 

 Kullag 12 — 16 Tommer mægtigt; men nogen stor horizontal 

 Udstrækning kan det ikke have paa Grund af dets Beliggenhed 



