176 



sin Indberetning i Aaret 1844. Ligesom Basaltdannelsen inde- 

 holder tydelige Vidnesbyrd om en periodisk Afleiring, kan dermed 

 ogsaa godt forenes Muligheden af, at der til forskjeliige Tider 

 kan være afsat flere Kullag, adskilte ved mægtige Basalt- og 

 Tufmasser. Jeg kan ikke nægte , at jeg er mest tilbøielig til at 

 slutte mig til den sidste Anskuelse, nemlig at Planterne ere 

 voxede i Nærheden, især naar jeg seer hen til den uhyre Masse 

 mindre Kviste, der ere ophobede i Kul- og Lerlagene sammen 

 med Stammerne, og at disse sidste synes at have været be- 

 klædte med Bark, da de nedsænkedes i deres nuværende Leie- 

 sted, hvilket just ikke tyder paa, at det kan have været Driv- 

 tømmer. 



Det Usikkre ved Aldersbestemmelsen af de færøiske Kul 

 paa Grund af den fuldstændige Mangel paa Forsteninger og 

 orienterende Leiringsforhold indeholdt en Opfordring for mig til 

 at undersøge, hvorvidt man ad chemisk Vei muligvis kunde 

 finde et brugbart Udgangspunkt ved Formationsbestemmelsen. I 

 det Øiemed anstillede jeg en Række Forsøg baade med de 

 færøiske Kul og med Kul fra Stenkul- , Jura- og Tertiær- 

 perioden med Hensyn til de Reaktioner, der fremkomme ved 

 en Behandling med concentreret Salpetersyre eller Kalilud efter 

 den af Frémy angivne Methode *) , men Resultaterne vare 

 alt andet end tilfredsstillende. Der er vel en afgjort Forskjel, 

 naar man sammenligner Newcastle Kul med yngre Kul i Al- 

 mindelighed; men der viser sig derimod saa svage Nuancer 

 mellem Reaktionerne ved de bornholmske Kul fra Juraperioden, 

 og islandske saavelsom grønlandske Kul fra den miocene Pe- 

 riode, saa at det ikke er muligt at bruge denne Methode til en 

 Aldersbestemmelse af Kul i Almindelighed eller særligt med 

 Hensyn til de færøiske Kul. Efter Reaktionernes Beskaffenhed 

 vilde de sidste ligesaa godt kunne tilhøre den ene som den 

 anden af disse Formationer, kun ikke Slenkulformationen. Hvad 



*) Comptes rendus. Tom. LII p. 114. 



