182 



hvilket lyder paa et nært Slægtskab med de færøiske Glandskul. 

 De til Aoalyserne anvendte Kul ere 



18—19) Surturbrand fra Bredavatn*) i Myra- Syssel, 

 ikke langt fra Borgarfjord. De have været opbevarede omtrent 

 1 Aar. 



20) Surturbrand med jordagtigt Brud fra B ri am slæk r i 

 Bardestrand-Syssel, hjembragt 1840 af Professor Steens trup 

 og har altsaa henligget over 33 Aar i Museet, 



21) Surturbrand fra Vindfell ved Vopnafjord har fuld- 

 stændig Træstruktur, et ibenholllignende Udseende, og er ana- 

 lyseret umiddelbart efter, at den i Foraaret 1873 var bragt 

 hertil fra Island. 



V. Grønlandske Kul. 



De tilhøre fortrinsvis Miocenformationen og nogle af de der- 

 værende Kullag udmærke sig fremfor de islandske ved, at de, 

 have baade en betydelig Udstrækning og ikke ringe Mægtighed. 

 Jeg har benyttet de af Assistent Steenstrup paa hans Reiser 

 i Aarene 1871 og 1872 indsamlede Prøver fra 



22) Skandsen paa Sydostkysten af Disco; 



23) Ritenbenks Kulbrud ^) paa Disco ved Vaigat; og 



1) Denne Prøve af islandske Kul leveredes mig i Foraaret 1872 af daværende 

 Stiftamtmand, nuværende Landshøvding Finsen i Reykiavik, og da jeg 

 ved Undersøgelsen deraf (Nr. 18) fik et Resultat, der afveg ikke lidet fra 

 alle andre Analyser af miocene Kul, frygtede jeg for, at der mulig var 

 begaaet en eller anden Feiltagelse fra min Side. Et Par Smaastykker, 

 som jeg havde tilovers, bleve da senere undersøgte (Nr. 19), og skjøndt 

 Kvantiteten var temmelig ringe til en Kul -Analyse, var det dog til- 

 strækkeligt til at bevise deres Identitet, og at der fra min Side ikke var 

 skeet nogen Forvexling. Senere har jeg ikke seet mig istand til at faae en 

 ny Prøve derfra. 



*) I Flora fossilis arctica S. 5 har Heer meddelt de af Dr. Wartha fore- 

 tagne Analyser af grenlandske Kul, tørrede ved 100 Grader, hvorefter de 

 skulde indeholde: 



