183 



24) Hareø, ved Mundingen af Vaigat. De sidste ligne de 

 mere jordagtige Varielelor af Brunkul og cre især blevne be- 

 kjendle ved, at der deri findes en stor Mængde Rav, udskilt i 

 smaa nyreformige Partier. 



Endvidere har jeg undersøgt en mig af Fir. Kolonibestyrer, 

 Dr. Rudolph leveret Prøve fra 



25) Inneritfjorden i Uperniviks Distrikt, hvor der findes 

 flere Kullag. 



De tre førstnævnte Kullag have en ikke ringe Betydning, da Be- 

 boerne ved Vaigat hente derfra en Del af det Brændsel, de bruge. 



VI. Jydske Brunkul. 



Som bekjendl forekommer der miocene Brunkullag i Jyl- 

 land; men paa nogle Steder er del Lagenes ringe Udstrækning, og 

 paa andre Vanskelighederne ved Brydningen i det løse Glimmer- 

 sand og Glimmerler, der hidtil har forhindret, at de have fundet 

 større Anvendelse. Den her undersøgte Prøve af 



26) Brunkul fra Vesterskov ved Silkeborg hidrører fra en 

 større Brydning, som Fabrikant Drewsen lod foretage i Aaret 



Udelades nu Vandmængden i de af mig fundne Resultater, faaes for 



C. H. O. Aske. 



Skandsen . . . 65,2 4,2 23,i 7,5 



Ritenbenk . . 63,9 4,5 26,6 5,0 

 hvoraf kun Analyserne af Kullene fra Ritenbenks Kulbrud give sam- 

 stemmende Resultater. De af mig undersogte Kul ere udvalgte saa om- 

 hyggeligt som muligt, for at faae normale Kuls Sammensætning, hvilket 

 ogsaa giver sig tilkjende i den store Overensstemmelse imellem deres 

 Restanddele, medens derimod deaf Dr. Wartha undersøgte fra Skandsen 

 maa være tagne af meget lerblandede Kul. Analysen af dem, der ere 

 betegnede Diseo uden bestemt Lokalitet, seer noget mistænkelig ud paa 

 Grund af den overordentlig ringe Mængde Ilt og store Mængde Kulstof, 

 hvorfor ogsaa Heer udtrykkelig udhæver, »at de i denne Henseende for- 

 holde sig som ægte palæophyliske Stenkul«. Heer s Prøver ere ind- 

 samlede af C ol o mb, først bragte til Dublin og senere til Ziirich. Hvis 

 der ikke er skeet en Forbytning med virkelige Stenkul andetstedsfra, 

 ved at de saaledes ere gaaede igjennem flere Hænder, før de bleve under- 

 kastede en Analyse, maa de antages at stamme fra et ubekjendt Lag af 

 ældre eller ogsaa stærkt omdannede yngre Kul. De minde noget om 

 Hredavatn-Kul, der dog ikke naa dem i Henseende til Kulstofmængden 

 (84,3 p. C. i askefrie Kul). 



12* 



