187 



C. H. O og N. 



Stenkul . . . 84,0 6,1 10,9 efter 238 Analyser 

 Brunkul. . . 66,5 5,6 27,9 — 126 — 

 Denne meget væsentlige Forskjel mellem disse to Grupper af 

 Kul er begrundet i al Forkulningsprocessen, taget ganske i Al- 

 mindelighed, er skreden videre frem ved hine end ved disse, 

 den være nu fremkaldt ved en eller flere af de Aarsager, der 

 medvirke derved, som f. Ex. Varme, Tryk eller Indvirkning 

 af jernholdigt Vand. i ovenstaaende Middeltal sees nu aldeles 

 ikke de. talrige Overgange mellem disse to Grupper, og det er 

 umuligt i Virkeligheden al trække en saa skarp Grændse imellem 

 dem , som den Middeltallene angive. Saasnart de ældre Kul 

 have været udsatte for en mindre Forandring, nærme de sig 

 baade i Henseende til Bestanddelenes relative Mængde og Ud- 

 seende mere til Brunkullene; naar derimod Brunkullene (tertiære 

 Kul) have været stærkt paavirkede af de ovenfor nævnte Ind- 

 virkninger, nærme de sig mere til Stenkullene. Der kan derfor 

 findes brunkuUignende Kul blandt Jurakul og stenkullignende 

 blandt de tertiære Brunkul. Heri maa man nærmest søge 

 Aarsagen til, at Kul fra forskjellige Formationer dog 

 kunne slaa hinanden saa nær, som Tilfældet er med de 

 bornholmske, færøiske og grønlandske Kul, hvor Bestanddelenes 

 relative Mængde kun varierer forholdsvis lidet indenfor hver 

 Gruppe, saavelsom at der paa den anden Side kan være saa 

 stor en Forskjel mellem de islandske Kul indbyrdes, om hvilke 

 det dog maa antages for aldeles afgjort, at de tilhøre samme 

 Formation. 



Leiringsforholdene ved de bornholmske Jura-Kul gjør det 

 nemlig i høi Grad sandsynligt, al de i den ringe Dybde, hvori 

 de hidtil ere blevne bearbeidede, ikke have været udsatte for 

 synderlig Paavirkning af Varme eller Tryk, medens vi derimod 

 ved de færøiske og grønlandske Kul, der ere dækkede af mæg- 

 tige Basalt- og Dolerilmasser, iagttage en ligesaa vidt frem- 

 skreden Forkulningsproces, som ved hine. Forskjellen er især 



