52 



ere aldeles glatte eller kun ved Grunden svagt randhaarede, ved 

 mindre Blomster, stillede i Kvast (ikke spredte) og ved en for- 

 skjellig Skulptur af Frøskallen , som hos denne er grubet-punk- 

 teret, hos S. borealis nælformigt- marmoreret (sml. Fl. Dan. 

 tab. 2355). Fra S. longifolia Fr. (Fl. Dan. Suppl. 1, tab. 16) 

 adskilles den ved spædere Væxt, en jævn (ikke ru) Stængel, 

 kortere Blade og meget mindre Blomster. 



Denne Art angives af Fries som karakteristisk for det 

 arktiske Bælte og navnlig som ikke sjelden i Lappland; den er 

 imidlertid senere funden ogsaa længere mod S. i de norske 

 Fjelde, og de her afbildede Exemplarer ere samlede ved Kongs- 

 vold i Dovre af afd. Prof. Blytt. 



Tab. 138. Rubus idæus ^, attomalti« Arrh. (R. Leesii 

 Bab.) er neppe nogen selvstændig Art, som af Babington an- 

 tages, men synes snarere at være en udmærket Afart af R. 

 idæus, fra hvis typiske Form den især afviger ved Bladene, 

 som paa de golde Skud (stundom ogsaa paa den nedre Del af 

 Blomstergrenene) ere trekoblede (med meget kortstilkede eller 

 næsten siddende, budte eller afrundede Smaablade), paa de 

 blomsterbærende Grene (især for oven) hele, nyreformede, buglet- 

 tandede eller trelappede; og ved Blomsternes Sammenstil- 

 ling til en for oven bladløs Top. Paa de af mig undersøgte 

 Exemplarer har jeg desuden i Regelen fundet Bægeret 8-delt 

 med afvexlende større og mindre Flige, sjeldnere 7-delt. 



Denne Form er hidtil kun bekjendt fra Sverige, Norge, 

 England og Nordtydskland ; den er paa samtlige Voxesteder kun 

 funden sparsomt og øjensynligt stammende fra et enkeltindivid. 

 Den er af Dr. Focke gjort til Gjenstand for særlig Omtale*); 

 han antager den vel ikke for en Art i sædvanlig Betydning, men 

 enten for en i enkelte Exemplarer overlevende Form fra en 

 tidligere Generation af Rubus idæus, der har besiddet Karak- 

 terer, som udmærke Formen /S, men som eflerhaanden ere for- 



'tjber Rubus Leesii Bab.", Jenaischer Zeitschrift B. V, H. 1. 



