53 



svundne og afløste af andre Kjendelegn; eller som Forløber 

 for en ny Art, der staar i Begreb med at udskille sig fra Hoved- 

 arten. Hvad den første af disse Hypotheser angaar, da vides 

 iniet at være bekjendt, der kunde tjene til Støtte for samme, 

 idet der ikke foreligger Vidnesbyrd om, al andre Artskjendetegn 

 (end sige netop de, der karakterisere denne Form) have været 

 iagttagne hos R. idæus, saa længe denne har været kjendt og 

 beskrevet, end dem, vi trods forskjellige mindre væsenligfj Af- 

 vigelser endnu anse som betegnende for Arten *). Med Hensyn 

 til den anden Hypothese, som Dr. Focke synes tilbøjelig til at 

 foretrække, maa det være Fremtiden forbeholdt at indsamle Er- 



*) Prof. F. Areschoug («om Rubus idæus, dess afriniteter> o. s. v., Bot. 

 Not. 1872) antager, at Hindbærbusken ikke er en oprindelig europæisk 

 Art, men at dens Hjem maa søges enten i Nord-Amerika, idet den er 

 den eneste Art i Europa af en Gruppe, hvoraf Flertallet tilhører den 

 nordamerikanske Flora (f. Ex. R. borealis, R. strigosus og fl.); eller 

 maaské endog, ligesom flere med samme beslægtede nordamerikanske 

 Arter med sammensatte Blade, oprindelig i Japan, hvor, foruden 

 R. idæus og strigosus, flere nærstaaende Arter findes; han er end- 

 videre tilbøjelig til at anse Arterne med sammensatte Blade for 

 afledede Former af helbladede Stamarter og (nærmest i Overensstem- 

 melse med Fockes første Alternativ) at antage R. idæus anomalus for en 

 tilbagevendende Form til en oprindelig helbladet Typus eller mulig for 

 selve Stamplanten til R. idæus. Jeg kan ikke tiltræde denne Syns- 

 maade, som forekommer mig at hvile paa mere sindrige end sandsynlige 

 Forudsætninger, imod hvilke der kan stilles forskjellige Grunde, der tale 

 i modsat Retning. At R. Idæus enten aldeles ikke eller kun meget 

 sjeldent forekommer i Nord-Amerika, men at den derimod har en saa 

 uhyre Udbredelse i Nord -Europa, vistnok langt større end i nogen 

 anden Del af Verden; at den synes at have været kjendt i Europa 

 fra Oldtiden af iDioscoridis ^dios Idcda føres almindelig herhen , Palla- 

 dius de re rustica omtaler Hindbær som dyrket Plante) tale ikke for 

 den formodede Invasion enten fra Nord-Amerika over Beringsstrædet eller 

 fra Japan gjennem Øst-Asien til Europa. At en enkelt Art, tilhørende en 

 i den ene Verdensdel fremherskende Typus, ikke skulde kunne an- 

 tages for oprindelig i den anden , er man neppe berettiget til at anse 

 for givet, i modsat Fald vilde f. Ex. hverken Ribes Grossularia eller So- 

 lidago Virga aurea m. fl. være europæiske Arter. Udledelsen af Arierne 

 med sammensatte Blade fra en helbladet Typus forekommer mig at lede 

 hen til en for enhver Sondring af Arter farlig Consequens. 



4* 



