100 



Zeuss og Grimm — har ineent at kunne identificere Skythernes 

 Navn med Navnet Tsciiud(Cud), hvormed, sonn bekjendt, Russerne 

 fra gammel Tid betegne Folkene af den finske Stamme, men 

 hvorom Schafarick mener, at det tidligere af Slaverne har været 

 overført paa den altaiske Race i Almindelighed. 



Efter denne Fremstilling meddeles her Udgangsordene for 

 den følgende Betragtning. Idet Herodot i den Qerde Bog gjengiver, 

 hvad Skytherne have berettet ham om sig selv og Landet oven 

 for dem, hedder det i Slutningen af det 7de Kapitel saaledes: 

 «0m Landene mod Nord, oven for deres Land, fortælle de, at 

 man der ikke er i Stand til at see videre eller kan passere 

 igjennem paa Grund af udspredte Fjer. Thi af Fjer sige de, at 

 Jorden er fuld, som ogsaa Luften, og at det er dem, der hindre 

 Udsigten« *). I det 31te Kapitel kommer Herodot senere atter 

 tilbage til Sagen, og nu har han denne Bemærkning: «Angaaende 

 Fjerene, hvormed Skytherne sige at Luften er saa opfyldt, og at 

 det derfor ikke er muligt enten at see videre i Landet eller at 

 gjennemvandre det, er min iVIening denne: i de Egne, der ligge 

 oven for Skytherne, sneer det uafladeligen, om endog, som ri- 

 meHgt er, mindre om Sommeren end om Vinteren. Enhver, der i 

 Nærheden har seet en tæt Snee falde, veed nu allerede, hvad 

 jeg mener, thi Sneen seer ud som Fjer. — Jeg formoder altsaa, 

 at naar Skytherne og deres Nabofolk tale om Fjer, er det, fordi 

 de ligne Sneen ved dem» -). 



') Ta di xaivTtfQ^e ngo? ^ooérjv kéyovat aptfxov riiiv vnegoixcov Ttj? x^QI^ 

 ovx oln TS ilvai, m TiftoaujTtQo} ovts ofjau ovre dif^iévat vno nrtQcSu 

 xi^vuiVMV' nzfQwv yccQ xat xijv yrjy xal zou riéqct ilfat nkiov, xat 

 jKvru tlvcci, T« dnoxXijtovTa rrji' oxpiv. Herod. IV. 7. 



^) Iliql di zdJi' TiTiQuu, T(jjv 2xv&ai léyovat dpdnXiov ilvctv rov ^éga, 

 xal Tovjwv tivixa ovx old n ilvni, ovn idtlv to ngoacj z^? T^mifjov 

 ovrt dn^iivat, ztjvdi i^io ntql avnof tijv yyai/utju. zd xarvnig^i tav- 

 zr]g Trji X^Q^^ '^''** vi>(f'tZKi^ ikdaaovt di rov 9sQiog f} zov j^ét/iwvo?, 

 wonfQ xal olxog. ^dij iJSf oazn dy^o^iv ;f»o»'« ddqijv ninzovaav tldi, 

 oldi z6 Xiyoi. iotxi yctg i, ^Ktiv nnqalot' — t« wv nztgd ilxdi^oviai 

 TTiv x^ovu rovs 2xv9c(5 n xal zovi niQiolxovg doxéu) kéyny. Herod. 

 IV, 31. 



