102 



Fyrste« sin hvide Isse, og talløse Stjerner hang over den.« Men 

 han tilføier derpaa, at en Samojed, der fulgte med Slædetoget, 

 her traadte hen til hans Side med de Ord : «Du seer, at Fyrsten 

 er mild i Dag, men han kan ogsaa paatage sig et andet Aasyn,« 

 hvorpaa han fortalte om de mægtige Sneestorme, som rase paa 

 Ural, og om hvorledes mange af hans Brødre i saadanne Uveir 

 havde tilsat Livet ved Overfarten*). Og naar nu derhos Egne 

 hen imod Ural nævntes som Fjerenes Land, kan det jo ogsaa 

 let forstaaes, al denne Benævnelse fremkaldte Herodots For- 

 klaring; hans Sammenligning passer vel mindre, hvor Markerne 

 skjules af et heelt, sammenhængende Sneedække, men naar 

 enkelte Sneeflokker omflyve i Luften, kunne de jo vel vække 

 Tanken om hvide Fuglefjer-). Paa den anden Side maa det 

 imidlertid fastholdes, at den heleForklaring ikkun beroer paa enHy- 

 pothese, blot paa en Formodning eller Gisning af Herodot; 

 det staaer efter Herodots udtrykkelige Ord aldeles fast, at de 

 oprindelige, virkelige Beretninger have talt om Fjer, uden at 

 der tillige findes nogen ligefrem Antydning om, at ogsaa de kun 

 have brugt Ordet poetisk. 



Hvorledes Fjerene ere komne ind i hine geographiske Med- 

 delelser om bestemte Landskabers Eiendommeligheder, har den 

 Forfatter, der har udgivet den nyeste og udførligste Undersøgelse 

 om de gamle Skylher, heller ikke villet undlade nærmere at op- 

 lyse, men Forklaringen kan neppe findes meget tilfredsstillende. 

 Cuno siger, at naar de skythiske Hjemmelsmænd have talt om 

 Mængden af Fjer, saa skete dette, »enten for at gjøre sig for- 

 slaaelige for Sydlænderen, eller fordi deres utilstrækkelige Kjend- 

 skab til det græske Sprog førte dem til dette Udtryk« •''). Ved 



1) Castrén, Nordiska Resor och Forskningar. Helsingfors. 1S52— l8o7. 

 I, 285. Samojederne kalde Ural Pae, og den høiestsTop i hver afBjerg- 

 kjædens Strækninger benævnes sædvanlig Pae jieru, »Urals Fyrste«. 



2) 1 den l47dePsalme hedder det om Herren, at »han giver Snee sovi Uld, 

 han strøer Riim somAske«, og Arnobius (11, 58, 59) nævner Sneen som 

 • nives plumeas* eller «plumeas crustulas« (Disputationum adversus Gen- 

 tiles Libri VH. Recognovit Orellius. Lipsiæ. 1816. I, 91). 



*) Entweder um sich dem Sudlånder deutlich zu machen , oder indem ihre 



