112 



tigelse, del er meget almindeligt, at den enkelte Baschkir 

 eier 50 Heste, mange have 500, de rige fra 1,000 til 2,000, og 

 Heste udføres ogsaa aarlig i Tusindviis*). Naar Herodot som 

 karakteriserende Træk for Argippæerne ogsaa fremhæver, at de 

 "efter Sigende alle ere skaldede lige fra Fødslen af, braknæsede 

 og have store Hager« ^), da kunne de to sidstnævnte Træk af 

 den altaiske Races gamle Typus ikke vække Anstød; Alexander 

 Humboldt har vel med Hensyn til den her fulgte Forklaring af 

 Herodots Beskrivelse af Argippæerne gjort den Bemærkning, at 

 «en lang Hage« ikke for ham har viist sig som et physiogno- 

 misk Kjendetegn for Mongoler eller for den mongolske Folke- 

 familie^), men lige over for denne Benægtelse er det værd at 

 lægge Mærke til, at en anerkjendt klassisk Beskrivelse af de 

 mongolske og tyrkiske Horder, der i Aaret 1241 gjorde det 

 store Indbrud i Europa, som dengang af en fransk Geistlig, 

 Yvo af Narbonne, fra Wien blev sendt til Erkebiskoppen af 

 Bordeaux, og som Mathæus Parisiensis har optaget i sin Historia 

 \lajor, netop ved Siden af de platte Næser ogsaa anfører de 

 lange Hager som særdeles paafaldende hos de fremmede Skarer^). 

 Angivelsen, hvorefter Argippæerne lige fra Fødslen altid skulle 

 være skaldede, var jo derimod vistnok en Misforstaaelse eller 

 Overdrivelse, hvorpaa ogsaa Plinius allerede i Oldtiden har været 



') Georgi , Beschreibung ailer Nationen des rassischen Reiches. I, 174. 



Pallas, Reisen durch verschiedenen Provinzen des Russischen Reichs. 



II, 75. 

 *) IJdvTts (faXaxQol Ix ytué^s , xal tgasve? xai &ijÅ.sai' ofioioig, xal ai/uol 



xal yévn« i^ovisg fitycika. Herod. IV, 23. 

 ') Herodot unterscheidet die iiahlkopfigen Argippåer von den Skythen , und 



sind die erstern «platnasig», so haben sie dabei auch »ein langes Kinn^, 



was nach meiner eigener Erfahrung keineswegs ein physiognomischer 



Kennzeichen der Kalmucken oder anderer mongolischen Stamme ist. 



A. V. Humboldt, Kosmos. II, 421. 

 *j Habent autem Tartari — nasos distortos et breves, menta lyroeminentia 



et acuta. Mathæi Parisiensis Historia Major. Editore Wilhelmo VVats. 



Londini. 1641. fol. p. GIG. Stedet er blevet almindelig bekjendt ved 



dets Benyttelse af Blumenbach, De generis humani varietate nativa. 



GoUingæ. 1795. p. 305—306. 



